Єдиний унікальний номер 448/985/18
Провадження № 3/448/350/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2018 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б. розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого монтажником віконних конструкції у ПП «Норік»,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення серії БД №376316 від 10.07.2018 року, складеного інспектором СРПП №4 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2, відомо, що 10.07.2018 року о 07:25 год. ОСОБА_1 по вул.Я.Мудрого, що у м.Мостиська Львівської області керував транспортним засобом автомобілем марки «АЗЛК-2141201», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійкі вимова та хода), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння категорично відмовився, чим своїми діями порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП категорично заперечив, зіславшись на письмові пояснення, котрі містяться в матеріалах справи. Просив адміністративну справу відносно нього закрити у звязку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 зазначив, що обставини, котрі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №376316 від 10.07.2018 року відносно його підзахисного ОСОБА_1 не відповідають дійсності, а тому просив адміністративну справу відносно такого закрити у звязку із відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інспектор СРПП №4 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2, до суду не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Свідок ОСОБА_1, директор ПВКП «Норік» в судовому засіданні пояснив, що 10.07.2018 року монтажник віконно-дверних конструкцій ОСОБА_1, - особа, що притягається до адміністративної відповідальності, протягом всього робочого дня був відсутній на робочому місці. В своєму поясненні такий зазначив, що в ранковий час 10.07.2018 року на вул.Я.Мудрого, що у м.Мостиська Львівської області перебував (спав) у салоні автомобіля марки «АЗЛК-2141201», реєстраційний номер НОМЕР_1. Близько 07.30 год. вказаного дня до його автомобіля підїхали працівники поліції, котрі в подальшого склали протокол відносно такого за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що близько 24:00 год. 09.07.2018 року його підвіз під будинок ОСОБА_1, оскільки він протягом дня такому допомагав по роботі у с.Крисовичі Мостиського району встановлювати віконні конструкції. Декілька хвилин він з ОСОБА_1 посидів у салоні автомобіля та згодом подався додому. В подальшому ОСОБА_1 не зміг завести свій автомобіль, а тому він запропонував такому той «закотити» під сусідський будинок та йти переночувати до нього. Однак, сусід не дозволив залишити автомобіль ОСОБА_1, а тому такий вирішив ночувати у автомобілі, оскільки той не закривався, а в багажному відділенні такого було багато робочого інструменту. Зазначив, що протягом минулого дня, зокрема 09.07.2018 року ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 10.07.2018 року близько 08 год. був понятим при оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Останній в його присутності відмовився продути в алкотестеру «Драгер» та пройти медичний огляд на стан спяніння. Чи перебував ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння візуально помітно не було. Більше з даного приводу зазначити нічого не може.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, її захисника та свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини такої, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями п.27 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам розяснено, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, із наведених норм закону вбачається, що відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тобто за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, несе саме особа, яка керує транспортним засобом.

Однак, як стверджує особа, що притягається до адміністративної відповідальності у наданих ним поясненнях в судовому засіданні, а також поясненнях допитаних у судовому засіданні свідків, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом - автомобілем марки «АЗЛК-2141201», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, а лише перебував (спав) в зазначеному транспортному засобі у вказаний у протоколі час.

Слід зазначити те, що у справі про адміністративне правопорушення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №376316 від 10.07.2018 року, взагалі відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення інкримінованого ОСОБА_1, адміністративного правопорушення, в тому числі відеозапису поліцейських з фіксацією події, тощо

У відповідності з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вказаний протокол, як доказ по справі, на переконання суду, є сумнівними оскільки він не випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

При цьому суд, розглядаючи справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, відкинувши дані, що містяться в ньому, як доказ у справі, констатує, що він є позбавленим можливості надати оцінку тим діям ОСОБА_1 та встановленим фактам, які не відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, в звязку з чим фактично не ставляться йому в провину.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного і міжнародного законодавства.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю що в діях ОСОБА_1, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку із чим провадження в даній справі слід закрити.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст. 284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1

Керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 ст.ст.10, 9, 245, 251, 283, 285 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю.Б. Білоус

Постанова суду набрала законної сили:«___» ______________ 20__ р.

Суддя Ю.Б. Білоус