Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/659/18
Єдиний унікальний № 322/936/17 Головуючий в 1-й інстанції - Шиш А.Б.
Категорія - ст. 122 ч.4 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в Новомиколаївській районній державній адміністрації Запорізької області головним спеціалістом, проживаючого АДРЕСА_1, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП.

Згідно з постановою, 01 вересня 2017 року до суду із Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано, що 22 серпня 2017 року, о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3, на вул. Соборності в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1, створив аварійну обстановку, примусив іншого учасника дорожнього руху - ОСОБА_2, який керував автомобілем Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2, різко змінити напрямок руху, змусивши останнього здійснити наїзд на припаркований автомобіль Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4, чим порушив п. 10.1 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, потерпілий ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, вказує, що вважає вищезазначену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

По-перше. Найважливішим джерелом доказів за вимогами ст. 251 КУпАП є протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, до нього висуваються певні вимоги і статтею 256 КУпАП закріплено певний перелік даних, які повинні обов'язково бути відображені в протоколі для того, щоб він мав відповідну силу і щоб його неможливо було б заперечувати.

В направленому до суду протоколі про адмінправопорушення, передбаченому ч. 4 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_3 не зазначено які його дії, передбачені ч. 1-3 ст. 122 КУпАП призвели до створення аварійної обстановки, фактично не викладено суть адмінправопорушення, яке йому інкримінується.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року визнано правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені неуповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

В порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України судом замість того, щоб повернути правоохоронному органу неналежно оформлений протокол, він був прийнятий до розгляду і розглянутий з порушенням вимог чинного законодавства.

По-друге. Частиною 2 ст. 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у ч. 3 цієї статті.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Вищезазначена норма Закону є імперативною і чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження у справі втрачається можливість здійснення будь-яких процесуальних дій або заходів, спрямованих на з'ясування обставин справи та притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з'ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи після закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів адмінсправи інкриміноване ОСОБА_3 правопорушення мало місце 22 серпня 2017 року, а строк накладення адміністративного стягнення відносно нього закінчився 22 листопада 2017 року. Проведення будь-яких процесуальних дій, направлених на встановлення дійсних обставин справи, у тому числі будь-яких експертиз закон забороняє, оскільки провадження у справі повністю виключається, окрім закриття справи на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Усі докази отримані поза межами процесуальних строків, передбачених статтею 38 КУпАП є незаконними і не можуть вважатися допустимими. Судом в порушення вимог п. 7 ст. 247 КУпАП після закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, було проведено судову експертизу та новий розгляд справи із заслуховуванням пояснень учасників судового розгляду, вирішенням клопотань та дослідженням окремих доказів, що є незаконним.

По-третє. В основу свого рішення про закриття справи відносно ОСОБА_3 по п. 1 ст. 247 КУпАП суд також поклав відеозапис події ДТП та висновок комплексної судової автотехнічної експертизи та, експертизи відеозапису від 27 червня 2018 року. Відеозапис події ДТП в суді взагалі не досліджувався, а тому підстав у судді посилатися на нього не було. З вищезазначеного відеозапису видно, що ОСОБА_3 в ході вищезазначеної ДТП здійснював маневр правого повороту без дотримання вимог пункту 10.1 ПДР України. Що стосується висновку комплексної судової експертизи від 26 червня 2018 року то вона не може вважатися допустимим доказом, оскільки була призначена і проведена з грубими порушеннями діючого законодавства поза межами строків, коли може бути здійснюватись провадження у справі. За ст. 273 КУпАП експерт зобов'язаний з'явитися на виклик судді і дати об'єктивний висновок у поставлених перед ним питаннях, через що відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судову експертизу» допустимим є висновок експерта, викликаного суддею в судове засідання, що наданий в судовому засіданні в усній чи письмовій формі з дотриманням п. 4.20 Інструкції про порядок призначення і проведення судових експертиз, затвердженої Наказом Мінюсту України №53/5 від 08 жовтня 1998 року. Вищезазначену експертизу було призначено з порушенням вимог п. 1.6, 3.7 вищевказаної Інструкції неналежній експертній установі без зазначення її назви, чим грубо було порушено вимоги ст. 4 Закону України «Про судову експертизу», якою передбачено, що незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечується визначеним законом порядком призначення судового експерта.

По-четверте. Перед початком розгляду справи ним було заявлене письмове клопотання про повне фіксування його технічними засобами. В задоволенні вищезазначеного клопотання йому було безпідставно відмовлено.

По-п'яте. Згідно статті 129і Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. При винесенні оспорюваної ним постанови вищезазначену вимогу Конституції України дотримано не було.

По-шосте. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суд в порушення вимог ст. 293 КУпАП оголосив тільки її вступну та резолютивну частину, а не постанову по справі в цілому. На його вимоги видати йому вступну та резолютивну частину йому було безпідставно відмовлено.

Просить постанову Новомнколаївського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року винесену у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_3 скасувати та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 122 КУпАП провадженням закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В своєму запереченні на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2, ОСОБА_3 просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги, а постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч твердженням апелянта, ці вимоги закону судом першої при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 були дотримані.

ОСОБА_3 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, що полягає у вчиненні аварійної обстановки, а саме примушення іншого учасника дорожнього руху різко змінити напрямок руху.

Разом з тим диспозиція ч. 4 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення одного з порушень, передбачених частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Таким чином створення аварійної обстановки є похідним від порушень, передбачених частинами першою, другою або третьою ст. 122 КУпАП.

Проте поліцейським СРПП № 3 Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Кагадієм Г.В. в протоколі не вказано які саме порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою статті 122 КУпАП, були допущені ОСОБА_3

Як вказано в постанові суду, обвинувачення ОСОБА_3, щодо створення ним аварійної обстановки, базується лише на поясненнях потерпілого ОСОБА_2, відносно якого в Новомиколаївському районному суді Запорізької області розглядається справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за фактом вчинення ним наїзду на автомобіль Volvo ХС60, реєстраційний номер НОМЕР_3, а тому він є зацікавленим в результатах розгляду справи.

Судом першої інстанції вказано, що, як вбачається із відеозапису дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, різко змінив напрямок руху ще в той момент, коли автомобіль ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1, знаходився поряд з ним, з його лівого боку, а не поперед нього, а тому у водія автомобіля Ford Focus ОСОБА_2 не було необхідності виконувати маневр - поворот праворуч із подальшим наїздом на припаркований автомобіль Volvo ХС60, реєстраційний номер НОМЕР_3, технічна можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду для нього визначалася шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно висновку комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 23692/23693 від 27 червня 2018 року, проведеної експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ford Focus ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду для водія автомобіля Ford Focus ОСОБА_2 визначалася шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Ford Focus ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля ЗАЗ 110206 ОСОБА_3 не визначалися його діями, а цілком залежала від дій водія автомобіля Ford Focus ОСОБА_2, по виконанню ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля ЗАЗ 110206 ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 77 - 86).

Законно та обґрунтовано суддя не прийняв до уваги як доказ у справі висновок судової інженерно-транспортної експертизи від 20 жовтня 2017 року № 9-625, проведеної експертом Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, оскільки вказаний висновок зроблено без врахування всіх матеріалів справи, зокрема відеозапису дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 52).

Будь яких інших доказів, зокрема клопотань про виклик свідків, долучення до справи письмових доказів та ін., судді, від учасників справи, не надходило.

Отже, відповідальність дій водія ОСОБА_3 Правилам дорожнього руху України під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.08.2017 року за його участю та участю водія ОСОБА_2 була предметом судового дослідження і рішенням суду правильно встановлено судом, що вказане в протоколі адміністративне правопорушення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

З огляду на те, що в суді апеляційної інстанції потерпілим ОСОБА_2 не надано жодного належного та допустимого доказу на спростуванням висновку судді місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, його твердження про недотримання Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 в дорожній обстановці, яка сталася 22.08.2017 року о 12 годині 30 хвилин на вул. Соборності в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, є безпідставними, бо спростовуються проаналізованими у судовому рішенні доказами.

З урахуванням викладеного, вважаю, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, всупереч доводам ОСОБА_2, у відповідності з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини події, дав оцінку всім зібраним по справі доказам, належним чином перевірив доводи, що були висунуті ОСОБА_2 на свій захист, та прийшов до правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.4 КУпАП.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин постанова суду є законною та обгрунованою, а тому підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.4 КупАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.М. Білоконев