Номер провадження: 33/785/813/18
Номер справи місцевого суду: 521/7595/18
Головуючий у першій інстанції Морозова І. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Котелевського Р.І.

за участю:

секретарів судового засідання: Стоянової Л.І., Лопотана В.І., Тьосової Я.В.

представника Одеської митниці ДФС - Безлущенка О.С.

захисника - ОСОБА_3

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23.05.2018 року, -

встановив:

Оскаржуваною постановою судді районного суду,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією грошових коштів, вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил №0876/50000/18 від 20 квітня 2018 року.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду захисник ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, яку змінила та доповнила до початку судового розгляду, та просить постанову судді районного суду скасувати, прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України. Апелянт зазначає, що суддя районного суду дав невірну оцінку обставинам справи, не врахував того, що ОСОБА_4 фактично не порушувала умови проходження митного огляду «зеленого коридору», умислу не заявляти про наявність у неї грошових коштів не мала, оскільки не була обізнана про те, що вказані грошові кошти знаходяться в спільну валізі, в яку біли складені речі її та її подруги, з якою вона сумісно вилітала до Туреччини.

Заслухавши ОСОБА_4 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; представника Одеської митниці ДФС, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6; вивчивши матеріали справи та дослідивши докази; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_4 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 КУпАП, суддя районного суду послався на наявні в матеріалах справи та досліджені під час судового розгляду докази.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0876/50000/18 від 20.04.2018 року, 20.04.2018 року, о 00 год. 45 хв., у оглядовому залі «Відліт» міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці ДФС, проходила митний контроль громадянка України ОСОБА_4, яка вилітала з України до Туреччини літаком №В-738 авіакомпанії «МАУ», рейсом PS719 сполученням «Одеса-Стамбул». Формою проходження митного контролю обрала зону спрощеного митного контролю («зелений коридор»).

На вимогу працівника митниці ОСОБА_4, надала всі свої валютні цінності, працівником митниці було виявлено та вилучено 1200 доларів США, які не були задекларовані.

Згідно «Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», затвердженої Постановою НБУ від 27.05.2008 року №148 (зі змінами) фізична особа може ввозити чи вивозити з території України без подання відповідних документів готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро. Громадянці ОСОБА_4 пропущено суму 12381 доларів США, та вилучено 1200 доларів США (за курсом НБУ складає 31471 грн. 16 коп.)

20.04.2018 року працівником митниці у відношенні ОСОБА_4 складено протокол про порушення митних правил №0876/50000/18 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 471 КУпАП.

Таким чином, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення, на думку органу ДФС України, ОСОБА_4 порушила встановлений Митним кодексом України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, допитавши ОСОБА_4 та свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6; дослідивши докази по справі; апеляційний суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи в районному суді, суддя дав невірну оцінку обставинам справи, та поза його увагою залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. В цій же статті у ч. 4 зазначається, що митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до Типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до положень ст. 196 МК України, не можуть бути пропущені через митний кордон України: 1) товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом; 2) товари, на пропуск яких відповідно до закону потрібні дозволи інших державних органів, за відсутності цих дозволів (крім алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також харчових продуктів для власного споживання, що ввозяться громадянами в обсязі та в порядку, встановлених статтею 376 та частиною другою статті 378 цього Кодексу); 3) товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 486 МК України та ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з приписами ст. 489 МК України та ст. 289 КУпАП, при розгляді справи підлягають з'ясуванню: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об'єктивних і суб'єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Стаття 471 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ст. 366 МК України, митний контроль товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами здійснюється за двоканальною системою.

Згідно ч. 1 цієї статті, двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає «зелений коридор» або «червоний коридор» для проходження митного контролю.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

В оскаржуваній постанові суддя районного суду зазначив, що 20.04.2018 року, о 00 год. 45 хв., у оглядовому залі «Відліт» міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці ДФС, проходила митний контроль громадянка України ОСОБА_4, яка вилітала з України до Туреччини літаком №В-738 авіакомпанії «МАУ», рейсом PS719 сполучення «Одеса-Стамбул». Формою проходження митного контролю обрала зону спрощеного митного контролю («зелений коридор») та на вимогу працівника митниці ОСОБА_4, надала всі свої валютні цінності, працівником митниці було виявлено та вилучено 1200 доларів США, які не були задекларовані.

Разом з цим, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді районного суду обставини справи щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, не підтверджуються дослідженими апеляційним судом доказами.

Так, ОСОБА_4 надаючи пояснення працівникам митниці під час затримання та будучи допитаною в судових засіданнях районного та апеляційного судів послідовно пояснювала, що вона не порушувала порядку митного контролю, оскільки їй не було відомо про наявність в валізі виявлених грошей, оскільки в валізі одночасно містилися її речі та речі її подруги ОСОБА_5, з якою вона разом збиралася та відбувала у подорож до Туреччини. ОСОБА_4 стверджувала, що виявлені у валізі кошти належали ОСОБА_5 Саме з урахуванням того, що перед поїздкою, вони разом збирали свої речі в спільну валізу, вона не знала та не могла знати, що її подруга поклавши вдома гроші у сумі 3650 доларів США до своєї косметички, яку помістила в спільну валізу, не витягнула гроші перед початком проведення митного оформлення в аеропорту. ОСОБА_4 також пояснила, що під час проходження нею митного контролю, вона одразу повідомила представнику митниці, що гроші у сумі 3650 доларів США не її, а належать її подрузі ОСОБА_5, яка разом з нею проходила митний контроль.

З пояснень свідка ОСОБА_7 убачається, що ОСОБА_4, під час митного оформлення, на питання працівника митниці повідомила, що з собою має близько 10000 (десяти тисяч) доларів США (а.с. 11).

Таким чином, пояснення свідка ОСОБА_7 об'єктивно підтверджують первинні пояснення ОСОБА_4, які вона дала під час затримання, щодо суми, яку вона переміщувала через митний кордон України, а саме 9931 (дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять один) долар США, тобто частини суми, яка за відрахуванням 3650 (три тисячі шістсот п'ятдесят) доларів США, які належали ОСОБА_5, була виявлена в їх сумісній валізі, а саме 13581 (тринадцять тисяч п'ятсот вісімдесят один) доларів США (а.с.2-6).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала апеляційному суду показання, аналогічні показанням ОСОБА_4 та фактично підтвердила обставини події, повідомлені ОСОБА_4, зокрема щодо обставин збирання до поїздки та проходження митного контролю. При цьому, свідок пояснила, що з урахуванням того, що вказана поїздка була її першою подорожжю за кордон, вона забулася про те, що не витягнула свої грошові кошти у сумі 3650 доларів США, які збираючи речі та упаковуючи їх в спільну з ОСОБА_4 валізу, поклала в свою косметичку, оскільки була впевнена, що таку суму вона має право вивозити без декларування. Разом з цим, так трапилося, що їх сумісна з ОСОБА_4 валіза під час проходження ними контролю на відліт, опинилася в руках ОСОБА_4, яка відразу повідомила працівників митниці, що гроші належать ОСОБА_5, та просила передати їх останній, але у цьому було відмовлено.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_6 пояснив, що 20.04.2018 року був свідком, як його сестра та її подруга ОСОБА_5, з якою вони разом виїжджали того дня за кордон, збирали речі, які упаковувалися в сумісну валізу.

Таким чином, той факт, що ОСОБА_4 під час митного контролю з самого початку повідомила представнику митниці про те, що виявлені грошові кошти не були вилучені перед проведенням митного оформлення її подругою ОСОБА_5 з сумісної валізи випадково, а вона не була обізнана про цей факт, не були спростовані представником Одеської митниці ДФС.

За таких умов, з урахуванням того, що ОСОБА_4 під час митного контролю було вилучено 13581 доларів США та приймаючи до уваги її твердження, що грошові кошти в сумі 3650 доларів США належали ОСОБА_5 та випадково без її відома опинились у ОСОБА_4, не були спростовані представником митниці, у апеляційного суду не має підстав ставити під сумнів існування факту необізнаності ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 без її відома залишила грошові кошти, які належали останній, у валізі з сумісним багажем ручної кладі, а її показання в сукупності з показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, апеляційний суд визнає послідовними та правдивими.

При цьому, факт спільного виїзду за кордон ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується списком пасажирів літака №В-738 авіакомпанії «МАУ», рейсом PS719 сполучення «Одеса-Стамбул», який долучений до матеріалів справи, відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були придбані білети на місця 009С та 009В відповідно, що підтверджує показання останніх про сумісну поїздку за кордон з сумісним багажем ручної кладі, а представником митниці даний факт не був спростований у судовому засіданні (а.с. 13).

Таким чином, під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді районного суду не було встановлено достатніх доказів, які б спростовували показання ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5, про те, що ОСОБА_4, обравши «зелений коридор» для проходження митного контролю заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, оскільки беззаперечних доказів на спростування показань ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 дійсно не знала, про наявність коштів в косметичці ОСОБА_5, яка була в їх сумісній з останньою валізі, які належали останній, матеріли справи не містять та апеляційному суду надані не були. Наведені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_4 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України.

Під час апеляційного розгляду також не було встановлено обставин, які б підтверджували вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, яке ставиться їй у вину з необережності, на чому наполягав представник Одеської митниці ДФС.

Апеляційний суд наголошує, що необережність передусім визначається ставленням до наслідків діяння, тому що суспільна небезпечність поведінки перебуває поза сферою свідомості винного, а тому правопорушення вважається вчиненим з необережності, «якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення».

Разом з цим, представником митниці не було доведено, що ОСОБА_4 була обізнана про наявність в їх сумісній з ОСОБА_5 валізі у косметичці, яка належала її подрузі ОСОБА_5, незадекларованих коштів, оскільки була впевнена в тому, що остання забрала свої кошти перед початком митного оформлення, що свідчить про відсутність у останньої прямого чи непрямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

У зв'язку з зазначеним апеляційний суд вважає непереконливими твердження представника митниці про наявність в діях ОСОБА_4 складу інкримінованого адміністративного правопорушення з посиланням на його вчинення з необережності.

За таких умов, відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_4 порушила встановленій Митним Кодексом України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, апеляційний суд визнає недоведеними.

При цьому, апеляційний суд констатує, що під час судового розгляду представник митниці не надав суду доказів на спростування доводів ОСОБА_4

За таких умов апеляційний суд вичерпав всі визначені законом можливості для з'ясування обставин справи, та на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

При цьому, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Згідно п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, слід констатувати, що під час апеляційного перегляду рішення судді районного суду представники митниці не спростували тверджень ОСОБА_4, а тому висновок судді районного суду про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, є безпідставним, оскільки досліджені апеляційним судом докази не доводять вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Оскільки апеляційний суд скасовує постанову судді районного суду та закриває провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, вилучені грошові кошти за протоколом про адміністративне правопорушення №0876/50000/18 від 20.04.2018 року підлягають поверненню ОСОБА_5, або уповноваженій нею особі.

Керуючись ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 529 МК України, ст.ст. 247, 294 КУпАП України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного м. Одеси від 23.05.2018 року, якою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України - скасувати, а провадження по справі - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 події та складу адміністративного правопорушення.

Вилучені за протоколом про адміністративне правопорушення №0876/50000/18 від 20.04.2018 року грошові кошти у сумі 1200 (одна тисяча двісті) доларів США підлягають поверненню ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Врадіївським РС УДМС України в Миколаївській області 02.02.2016 року), або уповноваженій нею особі.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський