АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/182/18 Номер провадження 33/786/469/18Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Гонтар А.А.

з секретарем судового засідання: Гавриленко Л.М.

за участі:

прокурора - Айдаєва Р.З.

захисника- Матюх О.В.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки смт. Іванків Іванківського району Київської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

на постанову Диканського районного суду Полтавської області від 16 березня 2018 року

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_2, працюючи на посаді заступника начальника управління - начальника бюджетного відділу фінансового управління Диканської районної державної адміністрації Полтавської області, будучи при цьому державним службовцем категорії Б, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та будучи суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", в порушення вимог ч. 2 ст. 45 цього Закону, несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що вона просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Наголошує на тому, що не мала умислу на вчинення інкримінованих їй дій. Вона не могла раніше подати декларацію тому, що була відсутня на території України, що підтверджується копією її закордонного паспорту.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 не вбачаю підстав для її задоволення виходячи з такого.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» дія цього Закону поширюється на осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, на державних службовців.

Згідно частини другої ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Зі змісту апеляційної скарги та пояснень учасників апеляційного перегляду вбачається, що встановлені судом першої інстанції обставини щодо належності ОСОБА_2 до суб'єктів декларування на підставі ЗУ «Про запобігання корупції» та дата подачі нею відповідної декларації не оспорюються, а тому під час апеляційного перегляду судового рішення ці обставини не перевіряються.

Доводи апелянта про те, що з об'єктивних причин вона не могла вчасно подати Декларацію перед припиненням діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави є аналогічними тим, що перевірялися під час розгляду справи судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Не знайшли вони свого підтвердження й під час апеляційного перегляду постанови.

Так, згідно наказу № 30-о від 31.10.2017 року, ОСОБА_2 звільнена з посади заступника начальника управління-начальника бюджетного відділу фінансового управління 31.10.2017 року за угодою сторін(а.с.46).

Проте, декларацію перед звільненням, яка охоплює період 01.01.2017-31.10.2017 року подала 13.11.2017 року (а.с.47-59).

Доводи апелянта про те, що на час звільнення, вона перебувала за межами України підтверджуються даними її закордонного паспорту.

Однак, з огляду на те, що за межами України вона перебувала з 24.10.2017 року по 23.12.2017 року, а декларацію подала 13.11.2017 року - доводи про відсутність через цю обставину технічної можливості своєчасної подачі декларації є безпідставними.

Так, на запит апеляційного суду надійшла інформація Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації Національного агентства з питань запобігання корупції зі змісту якої вбачається, що при перевірці файлів логування дій користувача ІТС Реєстр виявлено, що ОСОБА_2, зареєструвалась в ІТС Реєстр 25.10.2016 о 17.30., тобто більш ніж за один рік до інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Також з вище наведеної Інформації встановлено послідовність дій користувача ІТС Реєстр ОСОБА_2 з яких вбачається, що вона почала першу сесію по заповненню Декларації 09.11.2017 року , а в подальшому закінчила другу сесію - 13.11.2017 року. З огляду на об'єктивно підтверджені пояснення ОСОБА_2 щодо перебування її у зазначений період часу за межами України вбачається, що дії по заповненню Декларації перед припиненням діяльності державного службовця ОСОБА_2 вчинені саме в період перебування її за кордоном України.

Таким чином під час апеляційного перегляду встановлено, що тривалий час перебуваючи на державній службі, будучи обізнаною про вимоги ЗУ «Про запобігання корупції», будучи зареєстрованою 25.10.2016 року в ІТС Реєстр, ОСОБА_2 неодноразово користувалась веб-сторінкою НАЗК та усвідомлювала необхідність подачі Декларації перед припиненням повноважень державного службовця й не мала перешкод технічного характеру для своєчасної подачі Декларації.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На підставі досліджених судом належних та допустимих доказів, що маються в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

З урахуванням особи ОСОБА_2 яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та колишньої роботи, має на утриманні малолітню дитину суддя місцевого суду наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно з'ясовані визначені ст.280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення - посилання апелянта на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними. До того ж під час апеляційного перегляду, було досліджено всі обставини, які могли вплинути на законність та об'єктивність судового рішення.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону під час розгляду справи в суді першої інстанції - відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Диканського районного суду Полтавської області від 16 березня 2018 року щодо неї - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: А.А.ГОНТАР