ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі ОСОБА_1,

за участю:

захисника ОСОБА_2,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, діючого в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 136 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и л а:

згідно постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 05 вересня 2017 року о 10:45 годині знаходячись по б-ру. Шевченка, 60 в м. Маріуполі, втручався в діяльність працівників поліції, в порушення ст.32 ЗУ «Про національну поліцію», відмовився від предявлення документів, що посвідчують особу, на порушення ст. 36 Закону України «Про національну поліцію» не залишав визначене поліцейським місце на певний строк, чим чинив злісну непокору працівникам патрульної поліції, тим самим скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 136 грн.

На зазначену постанову захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також, заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, захисник ОСОБА_2 посилається на те, що цей строк ним пропущений з поважної причини, оскільки, справу було розглянуто за відсутності його підзахисного, без належного повідомлення, копію постанови судом не надіслано на його адресу, а отримав її копію лише 14 листопада 2017 року в канцелярії суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат зазначив, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки судом порушені вимоги ст.268 КУпАП, внаслідок чого однобічно і неповно досліджені обставини, які мають суттєве значення у справі, а висновки судді не відповідають дійсності. Так, про час і місце розгляду справи він належним чином не був повідомлений, у звязку із чим були грубо порушені права ОСОБА_3 на захист.

Вважає, що суд повинен був закрити провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, адже вина у вчиненні ним правопорушення не доведена.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2Б доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги підтримали у повному обсязі й наполягали на їх задоволенні.

Перевіривши матеріали справи, вважаю що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню.

Дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов до такого висновку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_2, діючий в інтересах ОСОБА_3 оскаржив постанову з порушенням встановленого законом 10-денного строку, звернувшись до суду з апеляційною скаргою 19 грудня 2017 року, тоді як строк на її оскарження сплинув 16 жовтня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки докази отримання ОСОБА_3 постанови в матеріалах справи відсутні, та з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає необхідним задовольнити клопотання і поновити строк на апеляційне оскарження постанови, та апеляційну скаргу розглянути по суті.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В ході апеляційного розгляду справи, знайшли своє підтвердження доводи захисника ОСОБА_2 про те, що його підзахисний ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Так, згідно вимог ст.268 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення розглядаються у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про її відкладення. Частиною ж третьою цієї статті встановлено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст.185 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. У разі ухилення від явки на виклик до суду, цю особу може бути органом внутрішніх справ піддано приводу.

Вимогами ч.2 ст.279 КУпАП передбачено, що під час судового розгляду суддя, окрім іншого, заслуховує осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначено тільки те, що ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але в матеріалах справи відсутні будь-які дані в підтвердження його належного повідомлення про місце, дату та час судового розгляду. Незважаючи на цей факт, справа була розглянута у відсутність ОСОБА_3

Отже, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 об'єктивно не міг з'явитися в засідання суду, так як не був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи. Розглядаючи справу без участі ОСОБА_3, суд, не дотримавшись вимог ч.3 ст.268 КУпАП, порушив його право на захист, тому винесена ним постанова є незаконною та підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП не доведена.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об'єкт, об'єктивну і суб'єктивну сторони та суб'єкта правопорушення.

Так, диспозицією ст.185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено:

05 вересня 2017 року о 10.45 годині, знаходячись на бульварі Шевченка, 60 в м. Маріуполі, ОСОБА_3 стояв на значній відстані від працівників поліції на пішохідній зоні та коментував дії поліцейських під час виконання останніми службових обовязків. Іншого втручання в діяльність працівників поліції з богу ОСОБА_3 не встановлено.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків або відмова виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Посилання суду першої інстанції на порушення з боку ОСОБА_3 ст.36 Закону України «Про національну поліцію» також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки відповідно вимог ч.1 зазначеної статті поліцейський уповноважений вимагати від особи (осіб) залишити визначене місце на певний строк або заборонити чи обмежити особам доступ до визначеної території або обєктів, якщо це необхідно для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоровя людей, для збереження та фіксації слідів правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, наявному в матеріалах провадження, таке місце визначене не було.

Отже, судом не доведено факту вчинення злісної непокори ОСОБА_3 та не надано будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не може вважатися доведеною поза розумним сумнівом, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні докази про вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення належить закрити з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП..

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.293,294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

клопотання захисника ОСОБА_2, діючому в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови - задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_2, діючому в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, діючого в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 136 грн. скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_1