Справа № 594/1032/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши матеріали, які надійшли з Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2018 року біля 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання дружини ОСОБА_3 в с.Бабинці Борщівського району Тернопільської області вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_3, а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував їй, в результаті чого могла бути завдана шкода психічному здоровю потерпілої ОСОБА_3

ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 19 грудня 2014 року, від якого народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Весь цей час з сімєю проживали у ІНФОРМАЦІЯ_4 у будинку його батьків, однак, 05 серпня 2018 року дружина без його згоди забрала сина і покинула його. Після цього, від лікуючого лікаря Синьківської амбулаторії йому стало відомо, що в його сина по всій зовнішній поверхні живота появилися плями червоного кольору і лікар рекомендувала дружині провести обстеження дитини у Тернопільській обласній клінічній лікарні. По телефону він неодноразово пропонував ОСОБА_3 поїхати в лікарню, однак, вона відмовлялася від цього. Дізнавшись, що ОСОБА_3 знаходиться в с.Бабинці Борщівського району, він 30 серпня 2018 року біля 11 години приїхав до неї в с.Бабинці і запропонував дати йому сина для спілкування та поїхати з дитиною до лікарні для кваліфікованого медичного обстеження, на що дружина не погодилася. Тоді він сказав, що звернеться з цього приводу в органи опіки, після чого поїхав. Ніяких погроз вчинення насильства, образ, чи нецензурної лайки по відношенню до дружини не вчиняв, а тільки діяв в інтересах малолітнього сина, виконуючи свій батьківський обовязок.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведено зібраними по справі доказами.

Так, під час розгляду справи потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що перебуває з ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі, три з половиною роки проживала з ним у будинку його батьків у с.Синьків. За час спільного проживання чоловік наносив їй побої, але вона з метою зберегти сімю терпіла і з цього приводу нікуди не зверталася. Вони займалися тепличним господарством і збирали кошти для придбання власного житла. Однак, після того, як чоловік їй заявив, що він окремо від батьків проживати не бажає, вона 5 серпня цього року разом із сином переїхала проживати до своєї бабусі в с.Бабинці. Після цього чоловік по телефону неодноразово їй погрожував, що забере в неї дитину. 30 серпня 2018 року біля 11 год. її чоловік ОСОБА_1 приїхав до неї в с.Бабинці і повідомив, що хоче забрати сина додому в с.Синьків, оскільки його родичі скучили за ним і мають право його бачити, оскільки теж його виховували. На той час жодної висипки в дитини не було і про лікування дитини ОСОБА_1 нічого не говорив. Вона відмовила, пояснивши, що вони можуть приїжджати до дитини та гратися з нею в її присутності. Тоді чоловік почав нецензурно лаятися до неї, погрожував їй, що направить до неї людей, які вправлять їй мізки, щоб вона знала своє місце. Дитина почала плакати. Вона це сприйняла як погрозу, що приїдуть бандити і будуть її бити, лякати. ОСОБА_1 тоді також казав, що підключить соціальні служби. Розмови про соціальні служби вона не налякалася, оскільки належно утримує дитину. Розмова з чоловіком ОСОБА_1 відбувалася спочатку в кімнаті будинку в присутності сина ОСОБА_5 та тривала близько 20-25 хв. і частково продовжилася на подвірї, коли ОСОБА_1 вже йшов до свого автомобіля. На наступний день, 31 серпня 2018 року вона звернулася із заявою в поліцію, оскільки боялася за своє життя. У звязку з конфліктом нервувала, плакала, переживала.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується також даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №025566 від 05 вересня 2018 року та доданими до протоколу письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3, що за змістом співпадають з поясненнями, які потерпіла дала під час розгляду справи в суді.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях, даних нею працівникам поліції 31 серпня 2018 року пояснила, що є дружиною ОСОБА_1, з яким близько місяця не проживає спільним подружнім життям, а проживає разом зі своєю родиною та сином ОСОБА_5 в с.Бабинці Борщівського району, куди 30 серпня 2018 року близько 11.00 год. прийшов її чоловік ОСОБА_1 та почав погрожувати, обзивати її нецензурною лайкою, що відбувалося у присутності малолітнього сина ОСОБА_6 Після конфлікту з ОСОБА_1 в неї погіршився стан здоровя.

У письмовій заяві, з якою потерпіла ОСОБА_3 31 серпня 2018 року звернулася до Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вона вказала, що просить про допомогу, оскільки ОСОБА_1 погрожує їй, обзиває нецензурними словами і вона переживає за своє життя та здоровя.

Наданий стороною захисту та оглянутий в судовому засіданні диск із відеозаписом розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в присутності дитина ОСОБА_6, в підтвердження того, що ОСОБА_1 не погрожував ОСОБА_3, суддею не беруться до уваги, оскільки на ньому міститься короткий запис розмови, а не вся розмова, як встановлено з пояснень, даних під час розгляду справи ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого.

У відповідності до п.3) ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 вищенаведеного Закону психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Під час розгляду справи на підставі досліджених доказів встановлено, що між ОСОБА_1 та його дружиною, потерпілою по справі ОСОБА_3 склалися неприязні відносини та за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, виникла суперечка з приводу місця проживання їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 та з приводу участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, під час якої ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно дружини ОСОБА_3 у виді нецензурної лайки та погроз, які вона сприйняла як реальну загрозу для своєї безпеки, що могло спричинити шкоду її психічному здоровю. .

З огляду на встановлені обставини не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1, викладені ним у своїх письмових поясненнях, доданих до протоколу, та дані під час розгляду справи, що він в час і за обставин, викладених у протоколі, не погрожував своїй дружині та не висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за цією статтею КУпАП та враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який по місцю проживання характеризується позитивно, ступінь його вини, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

На підставі ч.1 ст.173-2 КУпАП, керуючись ст.ст.9,33,40-1,252,280, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 352,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: