Справа № 211/5588/18
Провадження № 3/211/2101/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 листопада 2018 року суддя Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ОСОБА_2 поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13.11.2018 року серії БД №190507, 13.11.2018 року о 15.30 год. в м. Кривий Ріг по вул. Промисловій, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом M 2140 р/н НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей звужені та не реагують на світло, сухість в порожнині рота). Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. ОСОБА_3 раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.130 КУпАП .

В судове засідання ОСОБА_3 не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлен належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відео, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами відповідно ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №190507 від 13.11.2018 року, де зазначено, що ОСОБА_3 в порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння при наявності таких ознак (а.с.1);

- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які засвідчили факт відмови водія ОСОБА_3 від проходження у встановленому порядку огляду в закладі охорони здоровя на стан наркотичного спяніння при наявності таких ознак, що були оголошені патрульним поліцейським (а.с.2);

- даними відеозапису, з якого вбачається, що водія автомобіля ОСОБА_3 було зупинено за порушення ПДР. О 15.39 год. ОСОБА_3 в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким розяснено, що є підозра щодо вживання водієм ОСОБА_3 заборонених речовин, відмовився від медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку (а.с.7-диск).

В матеріалах справи також міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КПНД ДОР від 13.11.2018 - 15:33 год.

Згідно положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч. 2 ст. 130 КУпАП, повторне протягом року керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого спяніння, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача керма особі, що знаходиться в стані алкогольного чи іншого спяніння.

Тобто обов'язковою кваліфікуючою ознакою є повторність протягом року.

Відповідно до адмінпрактики, доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 притягався за адміністративної відповідальності постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.02.2018 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, проте вказаною постановою суду провадження по справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, при дослідженні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом не встановлено, що ОСОБА_3 протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, у Кодексі України про адміністративні правопорушення, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КУПАп не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, та вважає необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_3 на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого спяніння, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача керма особі, що знаходиться в стані алкогольного чи іншого спяніння.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Судом встановлено та це вбачається з відеозапису, що ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, коли керував транспортним засобом.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Ч.3 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція) визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно з п.п.2, 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі-Порядок) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 Порядку огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Ч.6 розділу IX Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При розгляді справи по суті було встановлено, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ст.251 КУпАП суду надані об`єктивні та інші безперечні докази провини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дозволяє суду, визнати останнього винним.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує особу ОСОБА_3, при цьому не встановлені обставини, які пом'якшують або обтяжують його відповідальність.

З урахуванням особи правопорушника, характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що відносно правопорушника ОСОБА_3 треба застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, без позбавленням права керування транспортним засобом, оскільки згідно довідки національної автоматизованої інформаційної системи ОСОБА_3 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з нього судовий збір на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.27, 213, 221, 248, 249, 252, 283, 284 КУпАП,-

постановила:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Д.М.Ніколенко