Провадження № 33/4820/39/18
Справа № 671/1214/18 Головуюча в 1-й інстанції Павлова А.С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Коростелкіної Ю.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - адвоката Задачіна О.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від

6 серпня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, працює продавцем у ПП «ОСОБА_9»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним тому, що він 23 червня 2018 року о 00 год. 40 хв. в с. Лозова Волочиського району Хмельницької області керував автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в Волочиській ЦРЛ, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, судовий розгляд був неповним, одностороннім та без належного вивчення усіх матеріалів справи, суддею проігноровано його клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в протоколі невірно зазначена вулиця, а вул. Центральної в с. Лозова немає взагалі. Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями та судом не дотримано вимог ст. 278 КУПАП при підготовці справи до судового розгляду. В протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції не зазначено ознак, на підставі яких вони вважали, що особа перебуває в стані алкогольного сп'яніння, а огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу був проведений з порушенням вимог законодавства, що, на думку апелянта, вказує про недійсність такого огляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Задачіна О.А., дослідивши зібрані по справі докази, допитавши свідка

ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, зазначених в протоколі, ґрунтуються на зібраних та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Твердження апелянта про відсутність в справі належних та допустимих доказів в підтвердження того факту, що він керував автомобілем, та що він лише сидів в автомобілі, який випадково скотився вниз, не знайшли свого підтвердження, позаяк спростовуються сукупністю досліджених доказів, вказують на намагання особи, що притягується до відповідальності, уникнути настання відповідальності.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який

23 червня 2018 року був складений поліцейським СРПП Волочиського ВП Городоцького ВП ГУ НП в Хмельницькій області сержантом поліції

ОСОБА_8, того ж дня, в 00 год. 40 хв. в с. Лозова Волочиського району Хмельницької області, ОСОБА_2 в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, керував автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. В протоколі зазначено, що огляд

ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння проводився у Волочиській центральній районній лікарні (а.с. 1).

Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог законодавства, що є підставою для скасування постанови суду, на увагу не заслуговують, в протоколі чітко зазначено суть вчиненого правопорушення; будь-яких зауважень з приводу змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не виказував, що підтверджено його особистим підписом із власноручним зазначенням «випив 2 стакани вина в честь свого день народження» (а.с. 1), також власноруч зазначив, що всі внесені про нього дані вірні. Ті обставини, що в с. Лозова відсутня вул. Центральна, на що, як на підставу невідповідності протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, вказував апелянт, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції з направленням справи на новий судовий розгляд, зважаючи, що суд першої інстанції в постанові не посилався, що інкриміновані апелянту дії вчинялись на вул. Центральній, зазначивши, що такі дії вчинялись в с. Лозова Волочиського району Хмельницької області. Тому такі обставини, на які вказував апелянт, не дають апеляційному суду підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складений з такими порушеннями вимог законодавства, які могли б стати підставою для повернення справи на доопрацювання органу, що складав протокол. З врахуванням викладеного, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги апелянта про недотримання судом першої інстанції вимог ст. 278 КУпАП.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає в разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, вказані обставини були відображенені в складеному щодо ОСОБА_2 протоколі про адміністративне правопорушення. Ті обставини, що в протоколі не відображено ознак, які б вказували про вживання особою спиртних напоїв, не вказує про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, в чому намагається переконати апелянт апеляційний суд, позаяк необхідність відображення працівником поліції ознак, на підставі яких працівники поліції вважають, що особа перебуває в стані алкогольного сп'яніння, є тоді, коли щодо особи складається протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, - про відмову від проходження відповідного огляду на стан сп'яніння. В працівників поліції, зважаючи на встановлений в суді факт вживання ОСОБА_2 перед проведенням огляду спиртних напоїв, в сукупності з встановленим фактом перебування в стані сп'яніння, зафіксованому в медичному закладі, були всі підстави для проведення такого огляду.

Зважаючи, що апелянт виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, (за відсутності примусу з боку працівників поліції, позаяк докази в підтвердження таких обставин відсутні) апеляційний суд приходить до висновку, що апелянт скористався своїм правом вибору пройти огляд на місці зупинки чи в медичному закладі. За таких обставин доводи апелянта щодо відсутності в справі даних про його відмову пройти огляд на місці зупинки, біля магазину, не можуть бути враховані апеляційним судом, як порушення процедури проведення огляду на стан сп'яніння та як підстава для скасування судового рішення, тому такі доводи апелянта та його захисника не можуть бути враховані.

Підстав вважати, що суд першої інстанції під час розгляду справи проявив упередженість, в апеляційного суду немає. Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що судом першої інстанції було проігнороване його клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 суперечать фактичним обставинам провадження, відтак не можуть бути врахованими апеляційним судом. Згідно даних запису фіксування судового засідання технічними засобами ОСОБА_2 під час судового розгляду справи судом першої інстанції відмовився від допиту цих свідків, тому такі його доводи, що судом першої інстанції було проігнороване його клопотання, а суд був упередженим, на увагу не заслуговують.

Суд критично оцінює показання допитаної під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_7 (яка є кумою особи, що притягується до відповідальності) про те, що ОСОБА_2 не міг керувати автомобілем, а ключі були у неї, та такі ж показання ОСОБА_2, позаяк їх показання є суперечливими, в деталях не узгоджуються між собою та іншими дослідженими судом першої інстанції та апеляційним судом доказів.

Допитаний в суді першої інстанції поліцейський ОСОБА_8, як свідчать дані запису фіксування судового засідання технічними засобами, показав, що коли працівники поліції під'їхали до магазину, автомобіль якраз рухався, водій розвертався, за кермом автомобіля сидів ОСОБА_2, також працівник поліції підтверджував наявність ключів в автомобілі.

Допитаний в апеляційному суді ОСОБА_2 підтвердив, що ніхто з присутніх на святкуванні не повідомляв поліцейських про те, що ключі перебувають в когось іншого, не підтверджував такого факту і поліцейський ОСОБА_8, тому такі показання в апеляційному суді ОСОБА_7 про те, що про такі факти поліцейських повідомляла дружина ОСОБА_2, не можуть бути враховані апеляційним судом. Апеляційний суд також зважає на те, що сам ОСОБА_2 не заперечував факту руху автомобіля, про вказані факти повідомляв в суді свідок ОСОБА_8, тому твердження свідка ОСОБА_7 про те, що автомобіль не міг рухатись та не змінював свого місця розташування, суперечать вищевказаним показанням свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_2, відтак не можуть бути врахованими апеляційним судом.

Також в своїх власноруч викладених поясненнях в складеному щодо нього протоколі ОСОБА_2 не оспорював факту керування ним автомобілем та обставин, викладених ним в протоколі.

Факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння підтверджується даними висновку Волочиської центральної районної лікарні №81 від 23.06.2018року.

Чинним законодавством не передбачено обов'язкового фіксування правопорушення засобами відеофіксації, тому твердження захисника під час апеляційного розгляду про відсутність в справі відеофіксації правопорушення (яка, як встановлено судом, не здійснювалась), не можуть бути враховані судом та не вказують на наявність підстав вважати, що відсутність відеозапису правопорушення вказує на формування матеріалів справи з порушеннями та на підстави для скасування постанови суду першої інстанції.

З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння був проведений з порушеннями вимог законодавства, тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, такий огляд є недійсним, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції, з закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи, особу апелянта, та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень, а твердження апелянта про необхідність використання автомобіля в цілях сім'ї не можуть бути враховані.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від

6 серпня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя