ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/0430/26/18 Справа № 182/6213/18 Суддя у 1-й інстанції - Клименко І.В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

За участю:

Правопорушника ОСОБА_1

Захисника Морозов В.Ю. (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах, зазначених в постанові судді першої інстанції, ОСОБА_1 11.08.2018 о 19-35 год. на 259 км а/ш Н-23 Кропивницький - Запоріжжя керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння; на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд на визначення стану сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 03 вересня 2018 року подав апеляційну скаргу у справі про адміністративне правопорушення, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати її, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначеної постанови останній посилається на те, що судом не було повідомлено його про розгляд справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що розгляд справи відбувся незаконно, матеріали справи та складений протокол містять в собі чисельні порушення, а саме матеріали справи не містять в собі направлення водія на медичний огляд, відомостей про те, що чи притягувалася особа до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення. В протоколі не зазначено про будь-які ознаки алкогольного сп'яніння, що суперечить п. 1.3 Інструкції. Відсутність вказаних ознак свідчить про відсутність підстав для проведення огляду. Тому матеріали справи не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не містять належних доказів вини вчинення адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Морозов В.Ю. та ОСОБА_1. просили поновити строки на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції та розглянути її по суті. Доводи та вимоги зазначені в ній, підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити.

Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, співставишви їх з доводами апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного правового висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_1, яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та відсутності його повідомлення про розгляд справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КупАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Так, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до суду першої інстанції 21 серпня 2018 року та розглянута по суті з винесенням постанови 22 серпня 2018 року за його відсутності без виклику в судове засідання. Однак, на день винесення постанови, у суду не було відомостей, які б підтверджували своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про місце та час розгляду справи 22 серпня 2018 року, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували, що ОСОБА_1 саме судовий виклик отримав своєчасно.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, не переконавшись в належному повідомлені ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи, суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності, обмежив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи в апеляційній скарзі, стосовно того, що його не було викликано у судове засідання та судовий розгляд проведено без його участі, є обґрунтованими, та, з огляду на викладене, приходжу до висновку про наявність підстав для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251,252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Відповідальність за ч.1 ст.130 КупАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 11.08.2018 о 19-35 год. на 259 км а/ш Н-23 Кропивницький - Запоріжжя керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння; на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд на визначення стану сп'яніння відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 254227 від 11 серпня 2018 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП.

Наведені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3та ОСОБА_4, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі.

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що працівники поліції не направляли його до найближчого заходу охорони здоров'я, є безпідставним.

Так, згідно до п.12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції.

В даному випадку, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів у зв'язку з виявленням у водія ознак а саме невнятна мова, почервоніння очей, на що водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, що є підтвердженням об'єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Стосовно посилань в апеляційній скарзі, що в пояснень свідків не зазначено, які саме ознаки сп'яніння має ОСОБА_1, є необґрунтованими, оскільки як вбачається із акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проводився у зв'язку з виявленими ознаками алкогольного сп'яніння (невнятна мова, почервоніння очей). В присутності свідків ОСОБА_1 відмовився його проходження, що підтверджується їхніми особистими підписами.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі не наведено.

Окрім того, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення ПДР України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п.2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КупАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого ним правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, а також особу ОСОБА_1 який вину у скоєному не визнав, інші обставини у справі та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке буде сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, ч. 5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 копійок на користь держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун