Справа №591/6978/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.
Номер провадження 33/788/36/18 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/6978/17 за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 12 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

потерпілого - ОСОБА_4

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки він правил дорожнього руху не порушував і винуватим у ДТП є водій іншого автомобіля ОСОБА_4 Крім того, суддя позбавив його права надати пояснення в суді особисто та не врахував, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не містить даних про свідків, зокрема про свідка ОСОБА_5, яка була його пасажиром. При цьому, суддя формально підійшла до розгляду справи, не дослідивши всіх її обставин, встановлених ст.280 КУпАП.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 12.12.2017 водій ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді 29.11.2017 о 13 год. 35 хв. ОСОБА_3, керуючи т/з Chevrolet Aveo д.н. НОМЕР_1 по вул. Харківській біля буд.113 в м. Суми, при зміні напрямку руху не впевнившись в безпечності, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який рухався позаду в попутному напрямку, а також від інерції здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України.

Вислухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доводи потерпілого ОСОБА_4 про залишення рішення судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 096859 від 29.11.2017, суддя суду першої інстанції дійшла висновку про те, що водій ОСОБА_3 при керуванні транспортним засобом порушив вимоги п.10.1 ПДР України, що призвело до механічного пошкодження інших транспортних засобів та спричинення матеріальних збитків, внаслідок чого вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в суді першої та апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення водієм ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), об'єктивно підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- схемою місця ДТП від 29.11.2017 (а.с.2) до протоколу про адміністративне правопорушення, на якій було зафіксовано дорожню обстановку після зіткнення транспортних засобів: Chevrolet Aveo д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, ВАЗ 21130 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 із проведенням відповідних замірів, а саме розташування автомобілів на дорозі, приблизне місце безпосереднього зіткнення транспортних засобів, місце осипу скла, ширина проїзної частини тощо;

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 в апеляційному суді, згідно яких останній рухався на автомобілі НОМЕР_2 по вул. Харківській у крайній правій смузі руху з приблизною швидкістю руху 55 км/г. Перед ним на другій смузі руху знаходилося два автомобілі: НОМЕР_3 та Chevrolet Aveo д.н. НОМЕР_1. Автомобіль ВАЗ був попереду, а автомобіль Chevrolet Aveo позаду. Потім автомобіль Chevrolet Aveo без увімкнення сигналу повороту перестроївся в крайню праву смугу, не переконавшись в безпечності такого маневру, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів;

- фотографіями, наданими потерпілим ОСОБА_4 апеляційному суду;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_6 (а.с.5, а.с.б/н), згідно яких останній рухався по вул. Харківській і в районі перехрестя з вул. Охтирською зупинився у другій смузі руху та почав чекати зеленого сигналу світлофору. В цей час з його автомобілем, задньою частиною зіткнувся інший автомобіль Chevrolet Aveo.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

У відповідності до вимог п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як вбачається з показань всіх учасників ДТП, дорога на якій відбулася подія має по декілька смуг для руху і автомобіль під керуванням ОСОБА_3 перебував у другій смузі руху. Намагаючись перестроїтися у першу смугу руху, тобто будучи ініціатором маневру (зміна напрямку руху), водій ОСОБА_3 у відповідності до вказаних вище вимог правил дорожнього руху не переконався належним чином в безпечності такого маневру, що і потягло за собою зіткнення транспортних засобів.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 щодо фактичних обставин ДТП (місця, часу, розташування на дорозі, маневру тощо), який заперечив порушення ним правил дорожнього руху і свою вину у вчиненні ДТП та відповідно у правопорушенні за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Вказані показання ОСОБА_3 не можуть бути узяті до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються наведеними вище та дослідженими в суді доказами, тому їх слід вважати недостовірними доказами захисту, а доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо свідка ОСОБА_3, оскільки будь-яких даних стосовно останньої матеріали справи не містять.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_3 не був позбавлений можливості заявити відповідне клопотання про допит вказаного свідка у суді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, оскільки згідно ст.272 КУпАП, як свідок може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов'язаний з'явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо обмеження права на безпосередню участь у судовому засідання і наданні пояснень суду, то вони також є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки будь-яке надане особі право не є абсолютним і може бути піддане певним обмеженням.

Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ, «право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р., не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою» (рішення у справі «ОСОБА_7 Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam ІІ of Liechtenstein v. Germany).

З матеріалів справи вбачається, що судове засідання відбулося у дату та час, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення - о 10 год. 00 хв. 12.12.2017, зі змістом якого під розпис був ознайомлений ОСОБА_3

Крім того, з апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 запізнився на зазначене судове засідання, а клопотання про відкладення розгляду справи у відповідності до вимог ст.268 КУпАП останній не направляв, тому підстав для відкладення розгляду справи у суду не було.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні водія ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а тому доводи апеляційної скарги щодо невідповідності цього протоколу вимогам закону і відповідно недопустимості його як доказу у справі також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 12 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.