ПОСТАНОВА

ИМЕНЕМ УКРАИНИ

"23" жовтня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді - Садовського К.С.,

за участі прокурора Мацегора В.О.,

особи, яка притягається

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Харківській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не заміжню, працюючу на посаді головного державного інспектора ГУ ДФС України у м. Київ, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, та проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судиму, до адміністративної відповідальності не притягувалась, іпн НОМЕР_1,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшов протокол № 372 від 03 вересня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Автор протоколу зазначає, що ОСОБА_1, будучі державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, суб'єктом декларування, згідно з підпунктом «В» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, несвоєчасно подала декларацію перед звільненням, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме пізніше дня припинення повноважень, чим вчинила правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у зазначеному правопорушенні не визнала, та пояснили суду, що причиною несвоєчасного подання декларації перед звільненням стала отримана нею в цей період травма та проходження, у звязку із цим, амбулаторного лікування в поліклініці Інституту загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т.Зайцева НАМН України.

Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, пояснив при цьому, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, та просив призначити стягнення у вигляді штрафу. Доводи ОСОБА_1 просив відхилити, так як на його думку остання мала можливість своєчасно подати декларацію.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновок прокурора, дослідивши докази у справі, встановив наступне.

Згідно з наказом від 13.03.2018 № 400/к ОСОБА_1 була призначена на посаду державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області з 14 березня 2018 року, зі збереженням 9 рангу державного службовця в межах категорії «В».

Також згідно з наказу № 957/к від 31.05.2018 про звільнення ОСОБА_1 з 08 червня 2018 року за власним бажанням, з припиненням державної служби.

Також на виконання вимог частини 2 статті 45 Закону №1700-VII, ОСОБА_1 11.06.2018, оприлюднила на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію перед звільненням, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua (гіперпосилання на декларацію перед звільненням - https://public.nazk.gov.ua/declaration/7aa6fa32-fed0-4e9d-823b-49e2ffa5d3d3.

Відповідно ч.2 ст. 45 цього Закону «Про запобігання корупції» №1700-VII, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі по тексту НАЗК) від 10.06.2016 року № 3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089) «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Відповідальність за частиною 1 статті 172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Однак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї можливості своєчасно подати декларацію перед звільненням заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме, довідкою поліклініки Інституту загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т.Зайцева НАМН України № 66550 від 10.06.2018 р. та листом директора ДУ «ІЗНХ ім.. ОСОБА_2 НАМНУ» № 549 від 05.10.2018 р., якими встановлено, що ОСОБА_1 знаходилась на амбулаторному лікуванні в ДУ «Інституту загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т.Зайцева НАМНУ» у період з 07.06.2018 по 10.06.2018 року та їй проводились наступне лікування: 07.06.2018 хірургічна обробка інфікованої рани, перевязка; 08.06.2018 хірургічна обробка інфікованої рани, перевязка; 09.06.2018 хірургічна обробка інфікованої рани, перевязка; 10.06.2018 хірургічна обробка інфікованої рани, перевязка.

Суд вважає, що факт проходження ОСОБА_1 лікування на час звільнення є поважною причиною несвоєчасного подання нею декларації перед звільненням.

Таким чином, суддею встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки судом встановлена поважність причин несвоєчасного подання нею декларації перед звільненням, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України, та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог частини 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту 2 статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення статті 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому доводи прокурора щодо можливості ОСОБА_1 подати відповідну декларацію під час хвороби та амбулаторного лікування, суд не приймає до уваги.

За таких обставин, відповідно до статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 283, 284 КУпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя К.С.Садовський