Справа № 357/4943/18 Головуючий в суді І інстанції - Буцмак Ю.Є.
Провадження № 33/824/648/2018 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2018 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 05 травня 2018 року о 00 год. 20 хв. по вул. Івана Кожебуда, 177 водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Продувати прилад «Драгер» на місці зупинки водій відмовився в присутності двох свідків, огляд на стан сп'яніння проводився в установленому порядку у лікаря - нарколога, за адресою: м. Біла Церква, вул. В. Стуса 41, висновок медичного огляду № 127, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог указав, що суд підійшов до розгляду справи однобічно та упереджено, без з'ясування всіх обставин адміністративної справи, зокрема належним чином не повідомив апелянта про розгляд справи, розглянув її за його відсутності, чим порушив його права та обмежив доступ до правосуддя. Звертає увагу, що працівники поліції йому не пропонували проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, а одразу повезли до лікарні, чим порушили встановлений порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп'яніння, твердить, що в стані алкогольного сп'яніння не перебував, на передодні випив пляшку пива, про що повідомив працівників поліції, пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення написав під диктовку працівників поліції. Указав, що працівники поліції не надали йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, який він вимагав, окрім того, свідків залучили після складання протоколу. Крім того, зазначив, що коли лікар із Білоцерківського ПТМО проводив його огляд, він кров на аналіз не брав, а тест на стан алкогольного сп'яніння здійснювався вже з встановленим мундштуком, що ставить під сумнів дані, вказані у висновку.

Просив поновити строк на подачу апеляційної скарги. Вказував, що справа була розглянута у його відсутність, він не був повідомлений про дату та час розгляду справи, копія постанови йому направлена не була, а про прийняте судом рішення він дізнався лише 17.08.2018р. за таких обставин вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, також підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Наведені ОСОБА_3 причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги визнаються судом поважними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи, копія постанови суду першої інстанції від 12.06.2018 р. ним була отримана лише 17.08.2018р., у зв'язку із чим суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до оскаржуваної постанови, у вину ОСОБА_3 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння. Продувати прилад «Драгер» на місці зупинки водій відмовився в присутності двох свідків, огляд на стан сп'яніння проводився в установленому порядку у лікаря - нарколога.

Однак висновки судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП базуються на неповно досліджених доказах, що призвело до їх неналежної оцінки і погодитись із ними не можливо.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння визначені ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція). За змістом цих нормативних документів водій зобов'язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп'яніння.

При цьому, за змістом ч.ч.2,3 ст. 266 КУпАП та п.7 розділу І Інструкції, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. І лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_3, наданих в суді апеляційної інстанції, після того як його автомобіль був зупинений працівниками поліції, останні повідомили йому, що, на їх думку, він перебуває в стані сп»яніння. При цьому він повідомив працівникам поліції, що дійсно в обід випив пляшку пива. На що працівники поліції відразу запропонували йому їхати до медичного закладу для проходження огляду. Будь - яких пропозицій пройти огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів від працівників поліції не надходило і він, відповідно не відмовлявся. Також пояснив, що будь - яких пропозицій пройти огляд на місці зупинки не було як і не було свідків, в присутності яких він начебто відмовився пройти огляд. Також зазначив, що вже після складання протоколу працівниками поліції були зупинені дві особи, які в подальшому були зазначені в протоколі як свідки і в присутності яких він ніби то відмовився проходити огляд на місці зупинки.

Як вбачається з пояснень допитаного в суді свідка ОСОБА_4, він був зупинений працівниками поліції і останні запропонували йому бути свідком і сказали розписатись в протоколі. При цьому будь - яких питань працівники поліції нікому не ставили та він лише поставив свій підпис у протоколі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що його вночі зупинили працівники поліції і дали підписати складений протокол. Вказаний протокол він підписував у автомобілі працівників поліції, де крім нього та працівників поліції більше нікого не було. В його присутності нікому ніяких запитань не ставили.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме, з протоколу про адміністративне правопорушення, протокол був складений о 00 год. 50 хв., у тому числі і з тих підстав, що ОСОБА_3 відмовився продувати прилад «Драгер» на місці зупинки в присутності двох свідків. Разом з тим, як вбачається з висновку щодо результатів огляду на стан сп»яніння, огляд ОСОБА_3 у медичному закладі було проведено в 00 год. 45 хв., тобто до моменту фіксації відмови від проходження огляду на місці у присутності свідків.

Викликані до суду працівники поліції, що складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 не з»явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, про причини неявки не повідомили.

При цьому, відповідно до вимог ст. 251 ч. 2 КУпАП обов»язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

При оцінці дій як ОСОБА_3 так і поліцейських у зазначеній обстановці, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до практики ЄСПЛ, висловленою у рішеннях «Енгель та інші проти Нідерландів», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інших чисельних рішеннях, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою кримінального провадження, а протокол про адміністративне правопорушення фактично за своєю суттю відповідає обвинуваченню у кримінальному провадженні. За змістом п.п. «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення. Це дає підстави стверджувати те, що поліцейські повинні були детально проінформувати ОСОБА_3 щодо характеру, причин і обставин передбачуваного правопорушення та наслідків у випадку його вчинення. Не вчинивши до складання протоколу про адміністративне правопорушення цих дій поліцейські допустили порушення прав ОСОБА_3, гарантованих ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, у зв'язку із чим їх подальші дії, пов'язані із фіксацією правопорушення не можливо визнати законними. Наведене у своїй сукупності вказує на те, що зібраними у справі доказами вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена.

За цих обставин постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п.1.ч.1.ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_3 поновити строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.06.2018.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька