Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1814/18
Провадження № 3/553/757/2018
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.10.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Новака Ю.Д.,

при секретарі Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.6 ст.130 КУпАП України ,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст.130 КУпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 088847 від 18.08.2018 року, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 18.08.2018 року, близько 16 год. 15 хв. знаходячись на р.Коломак в районі м.Полтава, здійснював керування маломірним човном «Bark BT330» під навісним двигуном «Mercury 3,5» в стані алкогольного спяніння. Від проходження медичного освідування на стан алкогольного спяніння відмовився. Дозвільних документів на право керування човном не було. Чим вчинив правопорушення передбачене ч.6 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні представник притягуємого ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявила клопотання про направлення адміністративної справи на доопрацювання, у звязку з тим, що при складанні вищезазначеного протоколу не були виконані вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, були допущені значні порушення, що унеможливлює подальший розгляд справи. З діями інспектора патрульної поліції, що складала протокол, притягуємий категорично не погоджується, висновок у протоколі про адміністративне правопорушення зроблений на неповно досліджених матеріалах справи і суперечить фактичним обставинам.

В судовому засіданні притягуємий ОСОБА_1 клопотання свого представника підтримав та прохав його задовольнити. При цьому посилався на те, що від проходження огляду на стан сп»яніння він не відмовлявся, лише відмовися від проходження огляду на стан сп»яніння за допомогою приладу «Драгер», а наполягав на його огляді в медзакладі. Крім того, вказував на упередженість свідка ОСОБА_3, який прибув з поліцейськими на їхньому човні та представився як активіст, свідок ОСОБА_4 взагалі не бачив та не чув, що відбувалось, оскільки відпочивав неподалік з компанією та був поклаканий лише щоб підписати протокол.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що працює інспектором сектору водної поліцї ОСОБА_6 18.08.2018 року в складі екіпажу патрулювали на р. Коломак в м. Полтаві під час якого зупинили човен під керуванням ОСОБА_1, в лодці якого перебувало багато людей без жилетів та останній керував плавзасобом в стані сп»яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп»яніння, але він відмовився про що було складено відповідний протокол в присутності свідків. Ті неточності які маються в протоколі та помарки викликані тим, що протокол писався на лодці, а тому було не дуже зручно його заповнювати.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 18.08.2018 року він з товаришами відпочивав на річці Коломак в м. Полтаві. До нього підійшов працівник поліції та попрохав бути свідком того, що особа керувала лодкою без відповідних документів. Він погодився та повернувся до своєї компанії де продовжив відпочинок. Що відбувалось під час складання протоколу він не знає. Через деякий час до нього підійшов працівник поліції та дав йому на підпис протокол. Він його швидко підписав та продовжив відпочивати. Чи пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп»яніння йому не відомо, оскільки він цього не бачив, так як протокол складали без нього. Чітко події не пам»ятає, оскільки в той день вживав алкогольні напої. Інших свідків події крім себе не бачив, оскільки всі присутні були на лодці та він вважав, що всі вони працівники поліції.

Суд, заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що матеріали справи підлягають направленню до ОСОБА_6 відділу поліції ГУНП в Полтавській області для належного оформлення виходячи з наступного.

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст.257 КУпАП протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення має важливе значення для процесу доказування за умови, якщо він правильно складений, а тому в протоколі повинні об'єктивно відбиватися відомості, що мають значення для розгляду справи по суті.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов»язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Порушення справи про адміністративне правопорушення вчинюється за наслідками адміністративного проступку. Зазначені дії закріплюються складанням протоколу, що є єдиною підставою для розгляду адміністративної справи про будь-яке правопорушення. Інші документи не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, але на їх основі може бути складено протокол.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.11.2015 року № 1376, положення якої розповсюджуються і на патрульну поліцію як структурний підрозділ Національної поліції.

П. 5, 6, 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер. Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Зазначених вимог Інструкції дотримано не було, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №088847 містить ряд виправлень, зокрема у кваліфікації адміністративного правопорушення (спочатку було зазначено ч. 5 ст. 135 КУпАП, згодом дані відомості були виправлені на ч. 6 ст. 130 КУпАП), адреси свідка «Сутковича» (спочатку було написано вул. Гнівська, згодом виправлена на вул. Огнівська), та дописок, які були зроблені після того, як протокол про адміністративне правопорушення був підписаний притягуємим, зокрема, у протоколі, який був надісланий до суду вказана дата його складання «18.08.2018 року», хоча на примірнику ОСОБА_1 протоколу день його складання взагалі відсутній, лише зазначено «___».08.2018 року.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ зазначеної Інструкції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:

у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка;

у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, імя, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень);

у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, імя та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень);

у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності);

у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол);

у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Зазначених вимог також старшим інспектором СВ ПВП КВП ГУНП в Полтавській області капітаном міліції ОСОБА_7 дотримано не було.

Так, у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол» не вказано без скорочень прізвище, імя, по батькові посадової особи, яка склала протокол;

у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - взагалі відсутні відомості про документ, який би посвідчував особу, а лише зазначено «АБД м. Полтава»;

у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол) відомості, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч.6 ст. 130 КупАП. Крім того, у протоколі взагалі не зазначено про те від якого виду освідування на стан сп'яніння ОСОБА_1 відмовився від освідування за допомогою спеціального технічного засобу DRAGER, від освідування у медичному закладі чи взагалі від обох.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі ухилення особи від проходження огляду на стан спяніння всі ознаки алкогольного спяніння необхідно зафіксувати у протоколі складеному у присутності двох свідків. Будь-яких ознак алкогольного спяніння у протоколі про адміністративне правопорушення не зафіксовано.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Малофеєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Відповідно до п. 15 розділу ІІ зазначеної Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

До протоколу додані пояснення свідків ОСОБА_4 від 18.08.2018 року та ОСОБА_8 від 18.08.2018 року, а також рапорт працівника поліції.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, прізвище свідка ОСОБА_4 у різних документах вказано по різному, у протоколі про адміністративне правопорушення «Судкович», у поясненнях останнього наявні декілька варіантів його написання «Суткович», «Суктович». При цьому вказаний свідок у судовому засіданні заявив про те, що будь-яких документів, які посвідчують його особу працівники поліції не просили надати, а тому всі його дані були записані зі слів.

У ході судового засідання притягуємий повідомляв суду, що йому дійсно було запропоновано пройти огляд на місці з використанням спеціального технічного засобу. Однак не погоджуючись з підозрою інспектора щодо його стану, враховуючи упередженість одного із свідків ОСОБА_8, а також перебування іншого свідка на значній відстані від нього, що не дозволяло йому обєктивно сприймати ситуацію, він запропонував пройти огляд у найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право здійснювати такий огляд. Однак його вимога була проігнорована, оскільки у інспекторів не було на це часу, бо вони мали їхати в м. Кременчук.

Відповідно до п.6,7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження медичного огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КпАП України.

Допитаний у ході судового розгляду матеріалу в якості свідка інспектор Камєнік Т.В. суду пояснив, що 18.08.2018 року він разом із двома іншими інспекторами та з громадським активістом ОСОБА_8 патрулювали на р. Коломак в м. Полтава. Він побачив човен в якому було декілька осіб і підплив до нього. Оскільки на човні знаходилися певні особи у стані алкогольного спяніння, то він вирішив перевірити водія спеціальним технічним засобом DRAGER. Водій човна відмовився через недовіру до даного пристрою, у зв'язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надав суду протилежні показання, ніж ті, які були зафіксовані у його письмових поясненнях, вказавши, що у вихідний день відпочивав на річці Коломак, вживав алкогольні напої, до нього підійшли працівники поліції та попросили бути свідком вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме того, що останній пересувався по річці на моторному човні, що заборонено. Свідок побувши на березі біля працівників поліції на відстані від човна, в якому знаходився ОСОБА_1 близько 15 метрів, але коли працівники поліції почали розмовляти із ОСОБА_1 він відійшов та продовжив далі відпочивати. Будь-яких ознак, характерних для стану спяніння, він у ОСОБА_1 не бачив. Протокол свідок підписував, але його зміст та зміст пояснень, які він начебто давав працівникам поліції, він читав неуважно, оскільки витратив на це дуже багато свого часу на це.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення, окрім пояснень двох вищевказаних свідків та рапорту працівника поліції, інших доказів вчинення притягуємим адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 130 КпАП України, зокрема, фото- та відео- доказів додано не було. Суду також такі докази не надавались.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Вказані обставини мають суттєве значення для розгляду справи, оскільки саме протокол про адміністративне правопорушення є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за певною частиною статті КУпАП.

Наведені обставини унеможливлюють у відповідності до ст. 245 КпАП України розглянути даний адміністративний матеріал всебічно, повно та об'єктивно та з'ясувати усі обставини справи, у зв`язку з чим матеріали даної адміністративної справи належить повернути органу, який склав протокол, для належного дооформлення.

Керуючись ст. ст. 256, 280 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.130 КУпАП України направити до ОСОБА_6 відділу поліції ГУНП в Полтавській області для належного доопрацювання.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_9