Справа № 345/2561/18
Провадження № 33/4808/10/18
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л.Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участі захисника ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 393312 від 22 червня 2018 року зазначено, що ОСОБА_3 22 червня 2018 о 00.15 год. в м. Калуш по вул. Л. Українки керував транспортним засобом Фольцваген Транспортер, номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, втомлений вигляд. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження в даній справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Посилається на те, що в порушення вимог ст. ст. 268, 278 КУпАП розглянуто справу у його відсутності, без повідомлення належним чином про дату і місце слухання справи. Він не отримував повістки про призначення судового розгляду на 31 липня 2018 року, бо знаходився в службовому відрядженні в м. Нововолинськ Волинської області. Вважає, що при винесені рішення по даній справі суддя суду першої інстанції не встановив будь-яких обставин, зокрема - не допитав свідків, не встановив особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. Звертає увагу, що в протоколі він написав «не згідний з даним протоколом, безпідставно звинуватили». Вважає, що працівники поліції безпідставно, без будь-яких на те правових підстав, склали на нього протокол. Вказує, що будь-яких підстав проводити йому освідування на предмет алкогольного сп'яніння в працівників поліції не було, оскільки ознаки алкогольного сп'яніння в нього були відсутні. Це підтверджується тим, що в акті огляду та поясненнях свідків жодної з ознак алкогольного сп'яніння не зазначено, та, відповідно, не виявлено. Зазначає, що така ознака алкогольного сп'яніння як «втомлений вигляд», що вказана у протоколі, в вичерпному переліку ознак алкогольного сп'яніння відсутня. Категорично заперечує ознаку алкогольного сп'яніння, вказану в протоколі «запах алкоголю з ротової порожнини», оскільки його ніхто не оглядав та такої ознаки не виявив. Звертає увагу, що копію акту огляду поліцейські йому не вручили. Вважає старшого зі свідків, якого викликали поліцейські по телефону, їхнім товаришем, оскільки чув як поліцейські, перебуваючи зі свідком в службовому автомобілі, сміялися з ним, жартували, тобто поводились як близькі друзі, а тому у нього є глибокий сумнів щодо неупередженості одного зі свідків. Категорично стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та наполягає на тому, що в присутності двох свідків поліцейські не пропонували йому пройти огляд з використанням технічних засобів, не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу та, відповідно, не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Вищезазначене, на його думку, підтверджується також тим, що будь-які індивідуальні ознаки спеціального технічного засобу (серія, номер технічного засобу), в документах, наданих поліцейськими до суду першої інстанції, не зазначені, а отже - відсутні. Наголошує на тому, що поліцейські не пропонували йому проїхати в лікувальний заклад для проведення освідчення на стан алкогольного сп'яніння, оскільки ніхто йому не пропонував проїхати в конкретний лікувальний заклад. Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. Вважає, що оскільки поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. Зазначає, що у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення. Посилається на те, що вулиця Лесі Українки в м. Калуші відсутня, на розбіжності у вказаній даті і часі складання протоколу та поясненнях свідків. Пояснює, що протокол фактично складався десь біля 2-3 голини ночі. Вказує, що поліцейський продиктував, щоб він власноручно на протоколі вчинив запис «Авто залишив на платній стоянці», що він і зробив та поставив підпис. Вважає те, що йому дозволили керувати автомобілем надалі та їхати додому свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Акцентує увагу на те, що поліцейські не роз'яснили мені процесуальних та громадянських прав, не проводили відеозапис.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, в судове засідання апеляційного суду не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду шляхом телефонного повідомлення, подав заяву, де просить у зв'язку з сімейними обставинами розглядати апеляційну скаргу у його відсутність, але з участю його захисника ОСОБА_2

В судове засідання апеляційного суду з'явився захисник ОСОБА_2, якому роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП України.

Заявив клопотання про дослідження та долучення до матеріалів справи відповідей на адвокатські запити, клопотання задоволено.

Також подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за закінченням строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення .

Повідомив, що жодних інших заяв та клопотань поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, на адресу електронної пошти суду не надсилали.

Захисник ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши захисника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_3 про те, що у судді суду першої інстанції не було підстав розглядати справу у його відсутності, бо він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Так, суддя суду першої інстанції прийняв рішення по справі 31 липня 2018 року у відсутність ОСОБА_3

Проте, апелянт був своєчасно сповіщений про місце та час розгляду справи.

За змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - повістки про виклик до суду на 31 липня 2018 року, відправлення вручено ОСОБА_3 особисто 09 липня (а.с. 9).

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про, що він не отримував повістки про призначення судового розгляду на 31 липня 2018 року, бо знаходився в службовому відрядженні в м. Нововолинськ Волинської області, є непереконливими.

З довідки від 07 серпня 2018 року, виданої за підписом директора ПП «ЕНЕРГО-АКУМУЛЯТОР» ОСОБА_4, вбачається, що ОСОБА_3 з 02 липня 2018 року по 03 серпня 2018 року працював по договору на цьому підприємстві, роботи виконувалися на ПС-330 кВ «Івано-Франківськ» та ПС-330 кВ «Нововолинськ».

У відповіді на адвокатський запит ОСОБА_2 від 19 жовтня 2018 року, наданої за підписом директора ПП «ЕНЕРГО-АКУМУЛЯТОР» ОСОБА_4, повідомлено, що в період з 02 липня 2018 року по 03 серпня 2018 року ОСОБА_3 працював на цьому підприємстві на підставі трудового договору і займав посаду електромонтажника, 09 липня 2018 року у зв'язку з відключенням високовольтної лінії електропередачі ПЛ 330 кВ «Чернівці» та виведенням обладнання в ремонт, бригада, в якій працював ОСОБА_3, проходила первинний інструктаж та допуск ПС-330 кВ «Івано-Франківськ» за адресою: Івано-Франківська область, с. Микитинці, вул. Юності, 53 В.

Зміст наведених документів свідчить про місце роботи ОСОБА_3, вказує на об'єкти, де проводилися роботи підприємством, та на конкретне місце, де бригада, в якій працював ОСОБА_3, проходила первинний інструктаж тільки 09 липня 2018 року, що не дає підстав для висновку про перебування ОСОБА_3 в службовому відрядженні, тим більше в м. Нововолинськ Волинської області, а також впродовж інших днів до 31 липня 2018 року - дня судового засідання.

При цьому, з відповіді на адвокатський запит від 23 жовтня 2018 року за підписом начальника ЦПЗ № 2 ОСОБА_5 вбачається, що рекомендований лист з повідомленням за № 348 поступив у ВПЗ Калуш -4 05 липня 2018 року і 09 липня 2018 року рекомендоване відправлення вручено адресату, особі, яка пред'явила паспорт на ім'я ОСОБА_3

Таким чином, адресатом є ОСОБА_3, працівнику пошти пред'явлено документ, що посвідчує його особу.

Наведеними даними спростовуються письмові пояснення матері ОСОБА_3 про те, що поштове відправлення отримано нею, крім того, вважаю її зацікавленою в результатах розгляду справи.

Більше того, приймаючи до уваги, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним, враховую положення кримінального процесуального кодексу про те, що судова повістка може бути вручена дорослому члену сім`ї особи, чи іншій особі, яка з нею проживає, на кого покладається обов'язок вручити повістку особі без зволікання.

В той час, з жодного доказу, що є в матеріалах справи чи долучений під час апеляційного розгляду, не вбачається того, що відправлення вручено матері ОСОБА_3 - ОСОБА_6

Крім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість дізнатись про визначений час розгляду справи.

Також враховую, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Дійсно, ОСОБА_3 має право бути присутнім під час розгляду справи щодо нього.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 розписався про те, що йому відомо, де відбуватиметься розгляд справи.

Тому, оскільки ОСОБА_3 був своєчасно сповіщений про місце та час розгляду справи, з часу надходження справи до суду не подавав будь-яких заяв, не повідомляв про причини неявки або про відсутність можливості бути присутнім в судовому засіданні, не вживав будь-яких заходів, які б свідчили, що він бажає подати докази, давати пояснення, залучити захисника, вважаю, що судом забезпечено в повній мірі дотримання його прав, передбачених ст. 268 КУпАП України, і завершення розгляду справи у його відсутність, не призвело до їх порушення.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 22 червня 2018 року серії БД № 393312 (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 3,4), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2).

Вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22 червня 2018 року серії БД № 393312 (а.с. 1), ОСОБА_3 22 червня 2018 о 00.15 год. в м. Калуш по вул. Л. Українки керував транспортним засобом Фольцваген Транспортер, номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, втомлений вигляд. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Цим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В графі для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 власноруч зазначив: «незгідний з даним протоколом, безпідставно звинуватили».

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором Калуського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_9, підписаний ним та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Крім того, дані про те, що ОСОБА_3 подавав пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні.

Безпідставними є посилання ОСОБА_3 на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення незрозуміло сформульована суть порушення, оскільки в ньому не вказано від якого саме огляду він відмовився та не зазначено який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві, через те, що в протоколі повинна бути викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не всі обставини події, особливості порядку проведення огляду, встановленого законом для виявлення стану сп'яніння.

При складенні протоколу ОСОБА_3 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить власноручний підпис у протоколі, у зв'язку з чим його доводи в цій частині необґрунтовані.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 3,4) від 22 червня 2018 року вбачається, що 22 червня 2018 року о 00 год. 50 хв. їм було запропоновано працівниками поліції бути присутніми при тому, що ОСОБА_3, який керував транспортним засобом Фольцваген Транспортер, номерний знак НОМЕР_1, білого кольору, відмовився проходити тест на стан алкогольного сп'яніння приладом «Драгер» на місці, а також проїхати у медичний заклад відмовився.

Пояснення отримані у встановленому законом порядку передбаченими способами, засвідчені власноручними підписами цих осіб.

Переконливих доводів, які б викликали сумніви у зацікавленості чи упередженості свідків стороною захисту не наведено.

З урахуванням обставин правопорушення, зокрема часу його вчинення та пори доби, не вважаю зміст телефонної розмови поліцейського та спілкування свідка з поліцейськими, про які зазначає апелянт, підставою для сумніву в об'єктивності викладених свідками свідчень.

Розбіжності в часі складення протоколу та часі, вказаному в поясненнях свідків, коли до них звернулися поліцейські, не є суттєвими та такими, за наявності яких можна визнати протокол неналежним чи недопустимим доказом, на основі якого в сукупності з іншими встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), в ньому зазначено, що особа проходити огляд відмовилася.

Так, ОСОБА_3 є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП. Сторона захисту не заперечує, що цей факт мав місце.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

У протоколі вказано про наступні ознаки алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 - запах алкоголю з ротової порожнини, втомлений вигляд.

Дійсно, такої ознаки як «втомлений вигляд» в переліку ознак алкогольного сп'яніння, що дають підстави вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння, немає.

В той час, виявивши у водія ОСОБА_3 таку ознаку алкогольного сп'яніння як запах алкоголю з порожнини рота, працівник поліції мав право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

При цьому, законом не передбачено вимог щодо змісту письмових пояснень свідків, які додаються до протоколу, у встановленому законом порядку проведення огляду не прописано вказівки на виявлення свідками ознак алкогольного сп'яніння, а також відсутність посилань на ознаки алкогольного сп'яніння у поясненнях свідків, не свідчить про їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З наведеного випливає, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров'я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Сукупність доказів по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв'язку підтверджують, що ОСОБА_3 на пропозицію працівника поліції відмовився пройти огляд на стан сп'яніння як з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, так і у відповідному закладі охорони здоров'я, відповідно, поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення, а тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Поліцейський відповідно до приписів закону пропонує водію пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право проводити такий огляд. Називати конкретний заклад охорони здоров'я (його найменування та адресу), пропонуючи пройти медичний огляд водію, поліцейському не обов'язково.

Невручення ОСОБА_3 копії акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів не може свідчити про порушення порядку проведення огляду встановленого законом, оскільки акт огляду є документом про результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, та обов'язок вручити його, виникає у поліцейського у разі проведення ним такого огляду. В той час, ОСОБА_3 не проходив огляд на стан сп'яніння, що проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, оскільки відмовився його проходити.

З тих причин, що ОСОБА_3 відмовився проходити огляд стан сп'яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про індивідуальні ознаки спеціального технічного засобу, та у поліцейського не виникало обов'язку перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надавати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Більше того, відсутні відомості про те, що ОСОБА_3, бажаючи проходити такий огляд, мав намір оглянути сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, висловлював вимогу про таке, а поліцейськими її було проігноровано.

Також, доводи про відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння, голослівні, оскільки це направлення заповнюється у разі згоди водія пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан сп'яніння у відповідному закладі охорони здоров'я, а не у випадку відмови від такого.

Самі по собі пояснення ОСОБА_3 в протоколі - «незгідний з даним протоколом, безпідставно звинуватили» як визнання чи заперечення вини, не мають доказового значення, беруться до уваги повідомлені дані про фактичні обставини, які підлягають доказуванню у сукупності з даними, на які вказують інші докази.

Обставини того, чи був ОСОБА_3 відсторонений від керування автомобілем, чи був його транспортний засіб переданий іншій особі для керування, як і його подальші дії, в тому числі стосовно керування автомобіля, після складення протоколу, не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння та ці відомості не свідчать про незаконність вимог чи дій працівників поліції відносно огляду, недійсність протоколу та жодним чином не впливають на висновок про винуватість цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю твердження сторони захисту про те, що доказом наявності чи відсутності вини в діях апелянта у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, була б відеофіксація правопорушення таким, що не ґрунтується на вимогах закону, крім того, з відповіді на адвокатський запит від 09 серпня 2018 року з Калуського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області слідує, що відповідний відеозапис не продився.

З приводу доводів про те, що в матеріалах справи немає рапорту, необхідно зазначити, що питання про те, які саме докази долучати до протоколу, належить до дискреційних повноважень поліцейських.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Стверджуючи про невинуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, сторона захисту фактично заперечує факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, однак не наводить жодних доводів, які б свідчили, що він погодився на законну вимогу поліцейський.

Не доводить відсутність в діях ОСОБА_3 як і події, так і складу адміністративного правопорушення, відповідь захиснику ОСОБА_2 з відділу у справах архітектури та містобудівного кадастру від 08 серпня 2018 року про те, що вулиця Лесі Українки в м. Калуші відсутня, оскільки з цієї ж відповіді вбачається, що рішенням виконавчого комітету вулицю Лесі Українки перейменовано на вулицю Олени Пчілки, а в матеріалах справи вказано відому особам назву вулиці, в тому числі ОСОБА_3, який проживає по цій вулиці.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_3 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Суддя не може збирати докази, що свідчать про наявність або відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, а клопотань про виклик для допиту свідків, що на думку апелянта необхідно для встановлення фактичних обставин справи, з наведенням мотивів необхідності такого, не було заявлено ОСОБА_3

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_3, містять ознаки саме такого правопорушення.

Також, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави для накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання.

Невиконання вимог ст. 285 КПК України щодо надсилання копії постанови не може вказувати на її незаконність чи необґрунтованість.

Враховуючи наведене, підстав для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається, а тому постанову судді необхідно залишити без змін.

Оскільки стягнення накладено судом першої інстанції в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП, і під час апеляційного розгляду за результатами перевірки доводів сторони захисту не встановлено підстав для скасування рішення судді суду першої інстанції, то час прийняття рішення апеляційним судом не має значення, а тому відсутні підстави для закриття провадження у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, як це просить у клопотанні захисник.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло