Справа 490/5195/17 Головуючий першої інстанції: Гуденко О.А.
Провадження № 22-з/812/6/18 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
29 жовтня 2018 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського Апеляційного суду у складі:
головуючий: Колосовський С.Ю.,
судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,
секретар судового засідання: Лівшенко О.С.
розглянувши без участі учасників справи у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення
у справі за позовом ОСОБА_2 до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди,
в с т а н о в и л а :
В червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про відшкодування шкоди у розмірі 5447,00 грн.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_2 5372,00 грн. матеріальної шкоди та 640,00 грн. судового збору.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 02 липня 2018 року апеляційну скаргу Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради залишено без задоволення, а рішення від 18 квітня 2018 року без змін.

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулося до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення. В заяві зазначає, що при ухваленні судового рішення апеляційним судом не вирішено питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в апеляційній інстанції. В зв'язку з чим просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо розподілу цих судових витрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За роз'ясненнями п. 20 постанови Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (нова редакція 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст.15 ЦПК України. За змістом ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Статтями 15, 60, 62 ЦПК України та Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що правничу допомогу в суді може надавати адвокат, повноваження адвоката як представника посвідчується довіреністю або ордером.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_2 5372,00 грн. матеріальної шкоди та 640,00 грн. судового збору. Не погодившись із цим рішенням адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради подала апеляційну скаргу. ОСОБА_2 в порядку ст. 360 ЦПК України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому крім іншого просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 1000грн.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 02 липня 2018 року апеляційну скаргу адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради залишено без задоволення, а рішення від 18 квітня 2018 року без змін.

Питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу між сторонами не було вирішено апеляційним судом при ухваленні постанови від 02 липня 2018 року, а отже, відповідно до вимог п.3 ч.1 до ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити додаткове судове рішення.

27 червня 2018 року ОСОБА_2 і адвокат Гречана Є.Й. уклали договір про надання правничої допомоги. Згідно акту виконаних робіт від 27 червня 2018 року адвокат Гречана Є.Й. надала таку правничу допомогу - зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу, присутність на судовому засіданні 02 липня 2018 року всього на 1000 грн., а ОСОБА_2 прийняв такі послуги та сплатив за них 1000 грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 27 червня 2018 року.

Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради не подавала.

Оскільки позов ОСОБА_2 був задоволений частково на 98,62%, то з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 986,20 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 986,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст складено 29 жовтня 2018 року.

Головуючий: Судді: