Справа № 308/4206/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30.07.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., за участі представника Закарпатської митниці ДФС Селеша О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, запроваджені щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2017,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді місцевого суду ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України - переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 54 981 грн 58 коп. з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил - автомобіля «Skoda Octavia», 1999 року випуску, реєстраційний номер Польської Республіки НОМЕР_1.

В оскарженій постанові судді від 30.06.2017 йдеться про порушення ОСОБА_2 митних правил за таких обставин.

14.03.2017, о 22 год. 41 хв., в зону митного контролю митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, на ділянку «в'їзд в Україну» заїхав легковий автомобіль «Skoda Octavia», номерний знак Польської Республіки НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який слідував із Словацької Республіки в Україну у приватних справах.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_2 обрав порядок по смузі руху «зелений коридор».

Як підставу для переміщення на митну територію України зазначеного автомобіля ОСОБА_2 подав органу доходів і зборів наступні документи, що підтверджують його право користування легковим автомобілем «SKODA Octavia», реєстраційний номер Польської Республіки НОМЕР_1: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 05.08.1999, де власником автомобіля є ОСОБА_3 та доручення від 09.01.2017 № 1232К153 на право користування вказаним автомобілем, завірене нотаріусом ОСОБА_4.

Під час здійснення митного контролю автомобіль виведено із смуги руху «зелений коридор» в «червоний коридор».

При вивченні документів, наданих для митного контролю автомобіля виникли сумніви щодо автентичності доручення від 09.01.2017 № 1232К153 на право користування вказаним автомобілем.

16.03.2017 від нотаріуса ОСОБА_4 отримана офіційна відповідь, в якій вона зазначає, що надіслані документи є підробленими, штамп був сфальсифікований та підпис зроблений не нотаріусом.

Від надання будь-яких пояснень ОСОБА_2 відмовився в порядку ст.63 Конституції України.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України, тобто дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України легкового автомобіля «SKODA Octavia», реєстраційний номер Польської Республіки НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, 1999 року випуску, із приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для його переміщення підроблених документів, що містять неправдиві відомості, а саме доручення від 09.01.2017 № 1232К153.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності та його представник в судовому засіданні показали, що при купівлі зазначеного в протоколі транспортного засобу ОСОБА_2 не знав про підробку довіреності, відтак вважають, що в його діях відсутній умисел на вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України легкового автомобіля із приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення автомобіля документів, що містять неправдиві відомості. На підставі цього просять суд закрити провадження у справі, повернути йому вилучений автомобіль.

З урахуванням наведеного суддя визнав доведеними викладені у протоколі про порушення митних правил обставини, що ОСОБА_2 за вказаних вище обставин перемістив через митний кордон України вказаний вище легковий автомобіль з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів України, як підстави для його переміщення підробленого документа, а саме доручення на право користування транспортним засобом від 09.01.2017 № 1232К153, власник автомобіля ОСОБА_3 (ОСОБА_3), видане ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке (начебто) завірене нотаріусом ОСОБА_4 (ОСОБА_4), м. Лодзь, Польща.

Не погодившись із встановленими суддею фактичними обставинами справи, ОСОБА_2 оскаржив наведену вище постанову судді від 30.06.2017 до апеляційного суду та просить її скасувати із закриттям провадження у справі у зв'язку із відсутністю в діях «ОСОБА_5» (а.с.50, ряд.9) складу адміністративного правопорушення - порушення митних правил; повернути ОСОБА_2 або його представникові за дорученням вказаний вище автомобіль, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу та доручення на право користування ним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржена ним постанова судді місцевого суду від 30.06.2017 є необґрунтованою та незаконною, постановлена з порушення норм процесуального та матеріального права.

За змістом ст.458, ч.1 ст.483 МК України винність є обов'язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення, яка виражає внутрішній психологічний зміст - психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

З матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що єдиним обґрунтуванням висновку про винуватість ОСОБА_2 орган доходів і зборів, з також місцевий суд посилаються на лист нотаріуса, в якому зазначено, що таке доручення не реєструвалось і є підробленим.

При оцінці вказаного документу суд не врахував те, що відповідь нотаріуса наявна лише в перекладі на українську мову, який не завірений і в якому не міститься даних про попередження перекладача про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад, і не містять оригіналу вказаної відповіді, на якому мають бути невід'ємні атрибути документу - підпис, відбиток печатки тощо.

У зв'язку з цим вказана відповідь, на думку ОСОБА_2, не може бути визнана допустимим доказом та взята до уваги при прийнятті судового рішення.

Вирішуючи питання про винність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, суд повинен був виходити з того, чи був ОСОБА_2 обізнаний про підроблення доручення на право користування автомобілем, коли надавав його при в'їзді в Україну для митного оформлення.

Хоча ОСОБА_2 відмовився надавити пояснення по суті правопорушення, зважаючи на таке право, передбачене ст.63 Конституції України, така відмова є формою захисту особи і не може трактуватись як визнання вини правопорушником, те, що доручення підроблене він не знав, вину не визнає, жодного умислу на вчинення протиправного діяння не мав.

Ні тими, на які посилається суддя у постанові, ні іншими наявними в справі фактичними даними вина особи не доведена, суду не надано належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. У справі відсутні дані про те, що особа, яка уповноважується на керування транспортним засобом, несе відповідальність за належне оформлення відповідної довіреності.

Представник ОСОБА_2 подала до суду «постанову Берегівського районного відділу поліції про відмову у відкритті кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за ст.358 КК України», оскільки такий не мав умислу на використання підробленого документу.

Суд на цю важливу обставину увагу не звернув.

Жодної вказівки на обізнаність ОСОБА_2 про підроблення доручення на право користування автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер Польської Республіки НОМЕР_1, 1999 року випуску, усвідомлення ним своїх дій, як протиправних, те, що він передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо припускав його або легковажно розраховував на його відвернення, у справі не встановлено. У справі містяться відомості про відсутність умислу ОСОБА_2 на вчинення правопорушення.

ОСОБА_2 не був зобов'язаний передбачати те, що йому буде надано підроблену довіреність на право користування транспортним засобом ««SKODA Octavia», 1999 року випуску, реєстраційний номер Польської Республіки НОМЕР_1, не міг цього передбачити.

Участі в оформленні довіреності ОСОБА_2 не приймав, а лише надав копії своїх паспортних даних для її оформлення.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання в сфері автомобільних перевезень» від 15.04.2011 № 8397 не вимагається оформляти нотаріальну довіреність на право керування транспортним засобом на території України при керуванні транспортним засобом не його власником, а вимагається тільки наявність технічного паспорта.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_7, які неодноразово повідомлялися про дату, час та місце розгляду даної справи, із задоволенням клопотань захисника про відкладення розгляду справи, на її чергово призначений наступний розгляд не з'явилися, у зв'язку з чим апеляційний розгляд справи відбувся без їх участі.

Заслухавши представника Закарпатської митниці ДФС Селеша В.Ю., який заперечив повністю проти апеляційної скарги ОСОБА_2 та просив залишити без змін оскаржену в апеляційному порядку постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2017, як законну та обґрунтовану, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як правильно встановлено суддею першої інстанції, за вказаних вище обставин, ОСОБА_2 вчинив порушення митних правил, передбачене ч.1 ст.483 МК України - переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом; правильно накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил,54 981,58 грн, з конфіскацією цього товару, що узгоджується з санкцією ч.1 ст.483 МК України.

Факт вказаного порушення митних правил ОСОБА_2 та його вина підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0506/305000000/17 від 17.03.2017, в якому детально викладено місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; відповіддю від імені нотаріуса ОСОБА_4 (ОСОБА_4), м. Лодзь, Польща, на запит управління протидії митним правопорушенням Закарпатської митниці ДФС - надісланий останньою в додатку до запиту документ (вказане вище доручення) є підробленим: штамп сфальсифікований та підпис зроблений не нотаріусом нотаріуса, в документі не має доданого пункту; у їхній книзі відсутній відповідний запис про особу (а.с. 1- 4,11,12,13,14).

Усі наведені вище докази вини ОСОБА_2 є належними, допустимими і достовірними, отримані законним шляхом та встановлюють наявність порушення ним митних правил, передбачене ч.1 ст.483 МК України, винність ОСОБА_2 у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вище доводи ОСОБА_2 про порушення суддею місцевого суду під час розгляду даної справи вимог КУпАП та МК України жодним доказом не підтверджені, а тому не можуть бути взятими до уваги.

Під час розгляду даної справи в суді мало місце забезпечення змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Наведена вище відповідь нотаріуса Закарпатській митниці ДФС наявна в перекладі на українську мову, який належним чином проведений і цей доказ повинен прийматися до уваги судом, який розглядає справу про порушення митних правил, як належний, допустимий і достатній.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не був обізнаний про підроблення доручення на право користування автомобілем, коли надавав його при в'їзді в Україну для митного оформлення свідчить про те, що в його діянні відсутні ознаки саме кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 Кримінального кодексу України, що стверджується поданою до суду представником ОСОБА_2 постановою сллідчого Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Буришин В.П. від 27.04.2017 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за ст.358 КК України (а.с. 39-40), на яку посилається ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він участі в оформленні вказаної вище довіреності не приймав, а лише надав копії своїх паспортних даних для її оформлення не свідчить про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, вчиненого за наведених у протоколі про порушення митних правил № 0506/305000000/17 від 17.03.2017 обставин.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання в сфері автомобільних перевезень» від 15.04.2011 № 8397, на який посилається ОСОБА_2, згідно якого не вимагається оформляти нотаріальну довіреність на право керування транспортним засобом на території України при керуванні транспортним засобом не його власником, а вимагається тільки наявність технічного паспорта.

На підставі наведенного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2017 про визнання винуватим та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.483 МК України на ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя