Провадження № 33/792/59/18
Справа № 676/2048/17 Головуючий в 1-й інстанції Черепахін В. О.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Болотін С. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2018 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області Болотін С.М., при секретарі - Купельській Н.П., з участю особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його захисника - ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5 та представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката Воєвідко М.Я., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 5 грудня 2017 року, -

В с т а н о в и в :

Постановою судді Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 5 грудня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, водія Кам'янець-Подільської філії ПРАТ «Максімко», ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрито.

Цією ж постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 5 грудня 2017 року провадження у справі відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_2, українця, громадянина України, продавця ТОВ «Епіцентр-К», ідентифікаційний номер НОМЕР_2,

закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За постановою судді, 26 лютого 2017 року о 07 год. 20 хв., ОСОБА_2, на 276 км + 50 м автодороги Житомир-Чернівці, керуючи автомобілем «Fiat Scudo», д/н - НОМЕР_3, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, виїхав з другорядної дороги на головну, де допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson», д/н - НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення, ОСОБА_3, 26 лютого 2017 року о 07 год. 20 хв., на 276 км + 50 м автодороги Житомир-Чернівці, керуючи автомобілем «Volkwagen Caddy», д/н - НОМЕР_5, в порушення вимог п.п. 10.1, 12.3 ПДР України, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2106», д/н - НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_5, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок чого учасники отримали тілесні ушкодження, які за ступеням тяжкості не відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Приймаючи рішення про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_3 суддя місцевого суду виходив з того, що наявні в матеріалах справи та дослідженні в судовому засіданні докази спростовують порушення останнім ПДР України та виключають в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та закрити провадження в справі, оскільки на його думку, суддя незаконно і необґрунтовано, без належної оцінки наявних в справі доказів постановив рішення про визнання його винним у порушенні вимог ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення. Стверджує, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а сама справа ґрунтується виключно на неналежних даних, оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулася в результаті протиправних дій ОСОБА_6, який рухався з перевищенням встановленої швидкості руху та ОСОБА_3, який, в тому числі не вжив заходів щодо уникнення зіткнення з автомобілем, яким керував ОСОБА_5

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, думку особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його захисника - ОСОБА_4, представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката Воєвідко М.Я., які просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - без зміни, потерпілого ОСОБА_5, який не заперечує проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, з'ясування обставин у справі проведено з дотриманням вимог закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок судді про доведеність вини саме ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та відсутності такої вини у діях ОСОБА_3 при зазначених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що встановлення обставин в справі проведено упереджено, без з'ясування даних, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими суддею доказами.

Зокрема, в процесі розгляду справи ОСОБА_2 не заперечував та ствердив наявність дорожньо-транспортної пригоди за його участі, потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6 та особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, спричинення керованим ними транспортним засобам механічних ушкоджень, однак викладав свою версію подій.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_2, в порушення вимог ПДР України, не врахував дорожню обстановку, виїхав з другорядної дороги на головну, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом під його керуванням, спричинивши йому механічні ушкодження.

Аналогічними показаннями потерпілого ОСОБА_5, який ствердив обставини виїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 з другорядної дороги на головну, не надання переваги в русі автомобілю «Hyundai Tucson», який рухався по цій дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортними засобами, які рухалися по головній дорозі.

Показаннями особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які ствердили обставини виїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_2 з другорядної дороги на головну, безпосередньо перед транспортним засобом ОСОБА_6, який рухався по головній дорозі, наслідком чого стала дорожньо-транспортна пригода, оскільки останній, в результаті цих дій ОСОБА_2 не мав можливості уникнути зіткнення.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення об'єктивно стверджується даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та таблицями ілюстрацій до нього, з яких вбачається, що 26 лютого 2017 року на 276 км + 50 м автодороги Житомир-Чернівці, на головній дорозі, на смузі руху автомобіля «Hyundai Tucson», д/н - НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6 відбулося зіткнення з автомобілем «Fiat Scudo», д/н - НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2 і який виїжджав з другорядної дороги; зіткнення ж транспортних засобів «Volkwagen Caddy», д/н - НОМЕР_5 з автомобілем «ВАЗ-2106», д/н - НОМЕР_6 відбулося на зустрічній смузі руху автодороги Житомир-Чернівці по відношенню до напрямку м. Кам'янець-Подільського (а.с. 9-17 матеріалів досудового розслідування внесених до ЄРДР за № 0000145 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України).

Цими ж процесуальними документами стверджується, що на транспортних засобах виявлені характерні для наїзду передньою частиною автомобіля «Hyundai Tucson», д/н - НОМЕР_4, на ліву передню частину автомобіля «Fiat Scudo», д/н - НОМЕР_3, механічні пошкодження, який перегородив йому шлях, а також контакт передньої частини автомобіля «Volkwagen Caddy», д/н - НОМЕР_5 з лівою передньою частиною автомобіля «ВАЗ-2106», д/н - НОМЕР_6.

Із даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та таблицями ілюстрацій до нього вбачається, що видимість проїзної частини дороги, де відбулося зіткнення транспортних засобів не обмежується та не містить жодних перешкод, які б об'єктивно заважали ОСОБА_2 при дотриманні вимог ПДР України уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

Змістом висновку експерта № 373 А від 29.09.2017 року стверджується, що на відміну від дій водія автомобіля «Hyundai Tucson», д/н - НОМЕР_4, який не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Fiat Scudo», д/н - НОМЕР_3 і в діях якого при керуванні транспортним засобом не встановлено порушення вимог п.п. 12.3, 12.6 (ґ) ПДР України, дії водія автомобіля «Fiat Scudo», д/н - НОМЕР_3, ОСОБА_2 з технічної точки зору не відповідали вимогам п. п. 10.1., 16.11 ПДР України, що і стало причиною зіткнення даних транспортних засобів (а.с. 48-56).

Даним ж висновком експерта № 373 А від 29.09.2017 року, який ні ОСОБА_2, ні його захисником жодним чином не спростовано, не встановлено невідповідності дій водія автомобіля «Volkwagen Caddy», д/н - НОМЕР_5 ОСОБА_3, вимогам п. п. 12.3, 13.1 ПДР України, який до того, з технічної точки зору фактично перебував у «аварійній обстановці» і не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до місця виявлення небезпеки шляхом застосування екстреного гальмування, а також уникнути ДТП шляхом об'їзду, оскільки такий засіб запобігання дорожньо-транспортній пригоді є потенційно небезпечним з технічної точки зору.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необґрунтованість притягнення його до встановленої законом відповідальності та закриття провадження в справі відносно ОСОБА_3

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об'єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні ОСОБА_2, ні його захисником не надано.

Більше того, дані твердження ОСОБА_2 були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

ОСОБА_2 в процесі судового та апеляційного розгляду фактично визнав всі фактичні обставини справи, в тому числі щодо фактичних обставин ДТП, механічних ушкоджень, які отримали транспортні засоби, що повністю узгоджується з дослідженими в процесі судового розгляду доказами і що свідчить про їх належність та послідовність.

За таких обставин, приходжу до переконання, що докази вчинення правопорушення ОСОБА_2, які покладені суддею в основу постанови були отриманні з дотриманням вимог законодавства.

Твердження ОСОБА_2 щодо непричетності до ДТП та відсутності його вини стверджуються виключно розмірковуваннями відносно стилю керування транспортними засобами ОСОБА_6 та ОСОБА_3, погодних умов, що не можна визнати об'єктивними та допустимими доказами, оскільки вони не стверджуються жодними іншими належними та об'єктивними даними.

Не можна погодитися і з твердженнями ОСОБА_2, що його вина у вчиненні правопорушення ґрунтується виключно на суперечливих висновках експерта, оскільки його вина у вчиненні правопорушення доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами поліції, досліджених та перевірених суддею доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів процесуальних дій, показаннях усіх без виключення учасників пригоди, показання яких щодо обставин ДТП та вини у її скоєнні саме ОСОБА_2, повністю узгоджуються як між собою, так і з письмовими доказами та які повністю спростовують твердження останнього.

Суддя правомірно відхилив показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, на які ОСОБА_2 посилається, як на підставу заперечення своєї вини у скоєні ДТП. Оскільки твердження названих свідків щодо обставин ДТП не узгоджуються, суперечать та повністю спростовуються всіма без виключення здобутими доказами у справі, в тому числі показаннями всіх учасників дорожньо-транспортної пригоди, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та таблицями ілюстрацій, а також висновком експерта, що свідчить про їх надуманість та непослідовність. Більше того, свідок ОСОБА_10 є рідною дочкою ОСОБА_2, а ОСОБА_11 її колегою, а тому прямо зацікавленими особами.

З огляду на те, що дорожньо-транспортна пригода відбулася на головній дорозі, на смузі руху автомобіля «Hyundai Tucson», д/н - НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок виїзду ОСОБА_2 з другорядної дороги на головну, в результаті чого у водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не було технічної можливості уникнути зіткнення, належне не встановлення швидкості руху останніх жодним чином не змінює факту вчинення правопорушення, не впливає на кваліфікацію дій та не звільняє ОСОБА_2 від встановленої відповідальності.

Вважаю, що відсутні об'єктивні підстави для призначення та проведення повторних спеціалізованих експертиз, оскільки в матеріалах справи здобуто та встановлено належні, об'єктивні та допустимі докази, які доводять вину саме ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, в чому саме полягає неналежність експертизи наявної в матеріалах справи, ОСОБА_2 належним чином повідомити не зміг, фактично від відповіді ухилився. Тому, враховуючи, що ці твердження носять абстрактний характер, вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Більше того, не можна погодитися з твердженнями ОСОБА_2, що сам висновок експерта ґрунтується виключно на суперечливих вихідних даних. Оскільки, як вбачається з вказаного висновку, експерту задавалася та ним досліджувалася версія ОСОБА_2 щодо обставин ДТП, в тому числі вини інших осіб у її скоєні, яка визнана технічно не спроможною.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суддею були встановлені дійсні обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 16.11 ПДР України та вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і наявності законних підстав для закриття провадження в справі стосовно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З огляду на те, що на момент розгляду справи пройшов встановлений законом строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, місцевий суд обґрунтовано прийняв рішення про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_2 з цих підстав.

Як встановлено в процесі апеляційного розгляду, про прийняття рішення суддею ОСОБА_2 стало відомо лише 11 грудня 2017 року.

Належних доказів, які б стверджували протилежне суду не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, оскільки відсутні встановлені законом дані, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку була вручена копія постанови.

Внаслідок цих обставин, враховуючи те, що рішення суддею проголошене без його участі, а ОСОБА_2 про прийняте рішення стало відомо лише 11 грудня 2017 року, вважаю, що саме з цього періоду слід рахувати строк на апеляційне оскарження.

За таких обставин, ОСОБА_2 не пропустив встановлені законом строки на оскарження постанови судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, -

П о с т а н о в и в :

Постанову судді Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 5 грудня 2017 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області С.М. Болотін