Номер провадження: 33/785/1136/18
Номер справи місцевого суду: 522/9378/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря судового засідання Тьосової Я.В.; особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою суду,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 14.05.2018 року о 19 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем Mercedes-Benz GLE 250, НОМЕР_1, в м. Одесі по вул. Тираспольській - Старопортофранківській, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофору не надав дорогу пішоходам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які переходили дорогу на яку повертав водій, скоїв наїзд на пішоходів, у зв'язку із чим нанесено матеріальний збиток, чим допустив порушення п. 16.2 ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 не погодився з висновками суду першої інстанції, зазначив, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки:

- суд при винесенні постанови не прийняв до уваги дані відео реєстратора, встановленого в автомобілі ОСОБА_2, з якого вбачається, що останній не міг уникнути незначного зіткнення, оскільки діти вибігли на проїжджу частину раптово;

- судом не була надана оцінка висновку судового експерта Чернявського А.І., який в своєму висновку зазначив, що дії водія ОСОБА_2 не знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку із настанням вказаної ДТП, оскільки останній не мав технічної можливості уникнути наїзду на малолітніх пішоходів.

Посилаючись на викладене вище, апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи; вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; заслухавши пояснення судового експерта Чернявського А.І., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи ОСОБА_2 та його представників про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з огляду на наступні обставини.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення складу правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, кваліфікуючою ознакою об'єктивної сторони даного правопорушення є механічні ушкодження чи матеріальний збиток, які були завдані внаслідок порушення правил дорожнього руху учасником ДТП.

Наявність події та складу правопорушення доводяться шляхом подання доказів.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №072835 від 17.05.2018 року (а.с. 1), ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за те, що 14.05.2018 року, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофору, не надав дорогу пішоходам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які переходили дорогу, на яку повертав водій, скоївши наїзд на пішоходів, у зв'язку із чим нанесено матеріальний збиток.

Водночас, в самому протоколі та в доданих до нього матеріалах не міститься жодних даних, який саме матеріальний збиток нанесено та в чому він полягає.

Як вбачається за матеріалів справи та наданих апеляційному суду ОСОБА_2 пояснень, будь-які механічні пошкодження на його автомобілі відсутні, а жодними даними про пошкодження майна потерпілих осіб він не володіє.

Наявні у матеріалах справи пояснення батьків малолітніх пішоходів, а саме матері ОСОБА_5 - ОСОБА_8 та бабусі ОСОБА_6 - ОСОБА_9 вказують на спричинення їм діями ОСОБА_2 матеріального збитку здоров'ю та понесення витрат на проведення медичного огляду дитини. При цьому, матеріали справи не містять жодних даних, які вказують на отримання малолітніми пішоходами тілесних ушкоджень та понесення їх рідними будь яких витрат, які свідчать про спричинення останнім матеріальної шкоди.

На перевірку доводів апеляційної скарги та надання правової оцінки щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апеляційним судом були прийняті заходи щодо виклику в судове засідання представників малолітніх осіб, на яких було скоєно наїзд автомобілем, а саме піклувальників малолітніх, однак у судове засідання апеляційного суду зазначені особи, будучи двічі належним чином повідомленими про дату, місце та час судового розгляду не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, а тому апеляційний суд вимушений прийняти рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Як вбачається з постанови Приморського р/с м. Одеси від 13.07.2018 року (а.с. 39-40), суддя суду першої інстанції залишив поза увагою обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи і які необхідно було перевірити та встановити в ході розгляду справи, що завадило йому прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Посилання судді районного суду в мотивувальній частині постанови (а.с. 39) на наявність у малолітніх пішоходів незначних ушкоджень, не можуть бути визнані такими, що відповідають дійсності, оскільки жодними доказами не підтверджені.

З огляду на викладене, з урахуванням відсутності кваліфікуючої ознаки суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення, розглядаючи адміністративну справу, суддя районного суду не мав правових підстав визнавати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що вказує на безпідставність тверджень районного суду про вчинення ОСОБА_2 зазначеного правопорушення.

Натомість апеляційний суд вважає, що діях ОСОБА_2 наявний інший склад адміністративного правопорушення, а саме ч.4 ст.122 КУпАП, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Частина 4 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Так, пункт 1.10 Правил дорожнього руху України містить таке визначення поняття «пішохідний перехід»: пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу.

Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником.

Відповідно до п. 16.2 ПДР України, на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає.

Як вбачається з запису відео реєстратора автомобіля Mercedes-Benz GLE 250, НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 28А), нехтуючи вимогами п.16.2 ПДР, керуючи зазначеним автомобілем ОСОБА_2 не виконав належним чином зазначених приписів та не надав перевагу малолітнім пішоходам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які перетинали проїзну частину, на яку повертав, що стало наслідком створення аварійної обстановки та примусило пішоходів змінювати напрямок руху, вживаючи заходів уникнення на них наїзду.

Наведене вказує, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, оскільки останній порушив правила проїзду пішохідного переходу, що спричинило створення аварійної обстановки.

Посилання апелянта на раптовість вибігу дітей на проїзну частину не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки оглядом зазначеного вище відеозапису з відео реєстратору (а.с. 28А) вбачається, що положення тіла одного з малолітніх пішоходів свідчило про однозначний намір перетнути проїзну частину, однак водій ОСОБА_2 будучи неуважним, на це уваги не звернув, що стало наслідком проїзду пішохідного переходу у порушення вимог п.16.2 ПДР і наїзду на малолітніх пішоходів. При цьому, як встановлено судом, пішоходи розпочали здійснювати перехід перехрестя на дозвільний сигнал світлофора, який дозволяв їх рух, а водій до моменту зіткнення, будучи спроможним бачити пішоходів та їх намір щодо перетину проїзної частини не прийняв жодних дій, направлених на зменшення швидкості та зупинки керуючого ним транспортного засобу.

Оцінюючи доводи судового експерта Чернявського А.І., який в своєму висновку №10503180 (а.с. 21-27) зазначив, що дії водія ОСОБА_2 не знаходяться в причинному зв'язку із ДТП, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду судовий експерт Чернявський А.І., свій висновок він робив на підставі вихідних даних, наданих представником ОСОБА_2 - адвокатом ОСОБА_4, який в своїй заяві моментом небезпеки для руху вказав саме початок руху малолітніх пішоходів. Виходячи саме з цих даних експерт керувався при наданні висновку. Водночас, на запитання апеляційного суду експерт вказав, що наявні з відео реєстратора дані про намір пішоходів здійснити перехід проїзної частини у даному випадку могли свідчити про суб'єктивний характер їх дій.

Наведені вище обставини, які були встановлені під час перегляду постанови районного суду та наслідки вчиненого правопорушення, беззаперечно вказують на неможливість прийняття зазначеного висновку експерта на користь ОСОБА_2, оскільки встановлені у своїй сукупності обставини скоєного, свідчать про недотримання водієм вимог ПДР.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що вимоги п.16.2 Правил дорожнього руху є імперативними та зобов'язували ОСОБА_2 при на регульованому пішохідному переході надати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає.

Твердження апелянта про порушення пішоходами вимог ПДР з посиланням на відсутність таких порушень з боку водія ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги з урахуванням наведених вище обставин та в тому числі зважаючи на те, що предметом розгляду є саме дії водія, а не пішоходів, яким повинна бути надана належна оцінка.

За наведених обставин, висновок експерта не може бути прийнятий як належний доказ, оскільки є одностороннім, обґрунтовується лише даними, які були надані захисником, без належної оцінки експертом усіх у сукупності обставин справи.

Таким чином, враховуючи усі викладені вище обставини, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та необхідність встановлення наявності в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, зокрема, порушення правил проїзду пішохідних переходів, що спричинило створення аварійної обстановки.

Пункт 1 статті 247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи приписи п. 1 ст. 247 КУпАП, п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду - скасуванню з закриттям провадження у справі у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, зважаючи на ту обставину, що відповідними посадовими особами управління патрульної поліції та районним судом дії ОСОБА_2 були кваліфіковані не вірно та відносно нього не був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти процесуальне рішення за даними матеріалами, а тому вважає за необхідне повідомити Управління патрульної поліції м. Одеси про встановлені апеляційним судом обставини та направити копію постанови апеляційного суду Одеської області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. 247 п. 1, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2018 року відносно ОСОБА_2, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 місяців - скасувати та провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Копію постанови апеляційного суду Одеської області направити до УПП в м. Одесі для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов