ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/107/18 Справа № 190/995/18 Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В.М. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., при секретарі Білої А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1, не працюючого, зареєстрованого та АДРЕСА_1, проживаючого АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

За участі

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності : ОСОБА_1

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 15.06.2018р. о 06г. 50 хв., керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_2, рухався по вул. Леніна в с. Саксагань П"ятихатського району Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, в присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння - відмовився. Чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді першої інстанції як незаконну, направити справу на новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що рішенням суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та злочинним.

Вказує на те, що ОСОБА_1 було заявлено клопотання, котрі суддя Миштоп В.М. проігнорував а саме: 1) клопотання про надання перекладача - невмотивовано залишилось без уваги судді; 2) клопотання про надання безоплатної правової допомоги.; 3) клопотання про витребування відео та аудіо запису з нагрудних камер працівників поліції; 4) клопотання про направлення справи до іншого суду, у зв'язку з тим, що він постійно мешкає у м. Дніпро, та йому не зручно з'являтися до П'ятихатського суду.; 5) суддя не захотів заслуховувати свідків, про які ОСОБА_1 зазначав у усному клопотанні про виклик свідків.

Також вказує на те, що на його неодноразові заяви під час судового засідання про те, що працівники цілеспрямовано вимкнули нагрудні камери, щоб не заважали вимагати в його хабаря.

Зазначає, що під час судових засідань та під час перерв, суддя Миштоп В.М. неодноразово погрожував йому.

В судове засідання Моря апеляційного суду ОСОБА_1 з'явився, пояснив, що він не заперечував проти того, що йому пропонували пройти огляд на стан сп'яніння, однак останній відмовився. Також вказує на те, що він не вживає алкогольні напої, оскільки закодований, а автомобіль йому потрібен для перевезення батьків. Вказує на те, що він працює на заводі, та в цей день працював, оскільки якби він перебував в стані алкогольного сп'яніння, його не допустили б до праці.

Вислухавши ОСОБА_1, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, співставиши її з доводами в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 159210 від 15 червня 2018 року, який складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; рапортом працівника поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку а також надавати письмові пояснення та підписувати протокол;

Крім того стосовно посилання ОСОБА_1 на те, що зазначені свідки не були допитані у судовому засіданні,є безпідставними та необґрунтованими, оскільки судом 31.08.2018 року було задоволено клопотання про допит свідків, та у наступному судовому засіданні було опитано свідка ОСОБА_3 який в судовому засіданні першої інстанції пояснив, що 15.06.2018р., був запрошений працівниками поліції в якості свідка та був присутнім коли працівники поліції запропонували водієві автомобіля ОСОБА_1, пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що останній відмовився, після чого працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також судом було досліджено письмові пояснення свідка ОСОБА_2, оскільки останній за викликом суду не з'явився, був повідомлений належним чином.

Також судом, було досліджено письмові пояснення інспектора відділу безпеки Дорожнього руху управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4, відповідно до яких , 15.06.2018р., здійснював патрулювання на вул. Леніна в с. Саксагань П"ятихатського району Дніпропетровської області, та ним було зупинено автомобіль марки ВАЗ 21063, яким управляв ОСОБА_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, в присутності двох свідків, на пропозицію пройти медичний огляд на місці за допомогою приладу Драгер чи в лікарні на стан алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1 відмовився та відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП

Крім того, згідно рапорту інспектора відділу безпеки Дорожнього руху управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 наявного в матеріалах справи, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп'яніння, а саме - різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова)

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у лікарі а також за допомогою алкотестеру «Драгер» що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що останній з порушенням згоден, випив пива, в лікарню їхати відмовляється. Будь яких даних, що зазначені пояснення були відібрані під тиском, матеріалами справи не знайшло свого підтвердження.

Разом з тим, стосовно посилань в апеляційній скарзі, стосовно того, що судом було не розглянуто клопотання, які були заявлені ОСОБА_1, а саме 1) клопотання про надання перекладача - невмотивовано залишилось без уваги судді; 2) клопотання про надання безоплатної правової допомоги.; 3) клопотання про витребування відео та аудіо запису з нагрудних камер працівників поліції; 4) клопотання про направлення справи до іншого суду, у зв'язку з тим, що він постійно мешкає у м. Дніпро, та йому не зручно з'являтися до П'ятихатського суду., є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, клопотання про надання перекладача було розглянуто у судовому засіданні та згідно протоколу судового засідання від 31.08.2018 року ОСОБА_1 зняв своє клопотання про виклик перекладача, та зазначив, що українську мову розуміє.

Клопотання про надання безоплатної правової допомоги було розглянуто у судовому засіданні та згідно протоколу судового засідання від 03.09.2018 року, та відмовлено останньому у зв'язку з тим, що чинним законодавством та нормами КУпАП не передбачено призначення захисника.

Також судом 03.09.2018 року було задоволено клопотання про витребування відео та аудіо запису з нагрудних камер працівників поліції, однак згідно відповіді від 11.09.2018 року, т.в.о. начальника управління Департаменту патрульної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 було повідомлено, що надати відеозаписи не має можливості оскільки відео-зйомка не проводилась, а всі інші доводи з цього питання, та те, що працівники поліції вимагали хабара, матеріалами справи не знайшло свого підтвердження та зазначене питання вирішується в іншому судочинстві.

Стосовно заявленого того, що судом не було надано оцінки клопотанню ОСОБА_1 про направлення справи до іншого суду, у зв'язку з тим, що він постійно мешкає у м. Дніпро, та йому не зручно з'являтися до П'ятихатського суду, є хибним та спростовуються тим, що у судовому засіданні від 13.09.2018 року згідно протоколу судового засідання судом першої інстанції було розглянуто зазначено клопотання та відмовлено у ньому, з мотивів, що органом який визначає підслідність є орган поліції, який самостійно визначає місце розгляду справи, оскільки вчинення правопорушення відбулось на території П'ятихатського району, а тому суд не вбачає підстав для зміни підсудності. Крім того, стосовно посилань ОСОБА_1, що останній проживає на території м. Дніпра а йому не зручно з'являтися до П'ятихаитського суду, є цілком незрозумілими, оскільки як вбачається з апеляційної скарги, адресою місця проживання, останній вказує П'ятихатьский район, с. Саксагань, вул. Центральна, 48, і розцінюю їх як спосіб захисту з метою ухилення від відповідальності, так як ці доводи не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи і спростовуються вищевказаними встановленими доказами.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі про те, що під час судових засідань та під час перерв, суддя Миштоп В.М. неодноразово погрожував йому, матеріалами справи не знайшло свого підтвердження, оскільки фактично ці доводи зводяться із незгодою ОСОБА_1 із прийнятим суддєю першої інстанції процесуальним рішенням.

Крім того, незрозумілим є посилання в апеляційній скарзі про ініціювання стосовно судді службової перевірки, оскільки згідно вимог чинного законодавства, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку № 3 (2002) згаданої Консультативної ради щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб, повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

У пункті 25 Київських рекомендацій ОБСЄ щодо незалежності судової системи в країнах Східної Європи, Південного Кавказу та у Середній Азії (від 23-25 червня 2010 року) зазначено, що процедура прийняття суддів до дисциплінарної відповідальності повинна стосуватися підтверджених випадків порушення правил професійної поведінки, які є значними, неприпустимими та, окрім цього, ганьблять репутацію суддівства. Дисциплінарна відповідальність суддів не може бути наслідком змісту їхніх рішень або вироків, включаючи відмінності в юридичному тлумаченні між судами; наслідком прикладів суддівських помилок чи критики суддів.

На відміну від цього, незгода із прийняттям суддею процесуального рішення у справі може бути оскаржена в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.

В даному ж випадку, ОСОБА_1 було забезпечено право на апеляційний перегляд справи, що є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.

В даному випадку, ОСОБА_1 просить провести службову перевірку щодо ухвалення суддею завідомо неправосудного судового рішення, та викликана просто незгодою ОСОБА_1 з прийнятим рішенням, або бажанням таким чином вплинути на результат розгляду справи поза межами встановленої судової процедури, оскільки останнім, окрім Дніпровського апеляційного суду, направлено ще копії апеляційних скарг до Генерального прокурора України, Вищої Ради Правосуддя, Уповноваженому по правам людини у Верховній Раді, медіагрупі каналу "1+1", та медіагрупі каналу "Інтер".

Це є прямим тиском на суд, втручанням у здійснення правосуддя та прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 року та 13.12.1985 року щодо гарантування засад незалежності судових органів.

Конституційним Судом України в своєму рішенні у справі №2-рп/2011 від 11.03.2011 року також було акцентовано, що оцінка вчинених суддею процесуальних дій може здійснюватися тільки судами апеляційної чи в окремих випадках касаційної інстанції.

Крім того, вимога ОСОБА_1 щодо направлення справи на новий судовий розгляд, є безпідставним та ґрунтується на хибному тлумаченням норм чинного законодавства, оскільки у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1, щодо направлення справи на новий судовий розгляд не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_1 матеріалами справи не знайшло свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя : А.О. Пістун