АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/1101/18 Справа № 705/3200/18 Головуючий по 1 інстанції: Чорненька Д. С.
Категорія: ч.2 ст.172-6 КУпАП Головуючий в апеляційній інстанції: Ятченко М. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2018 р. м.Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Ятченко М.О. за участю прокурора Гречаника Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури Бебешка М.М. на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2018 року, якою, закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності головного державного ревізора-інспектора Монастирищенського відділення Уманської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області Логінової Інни Анатоліївни за ч.2 ст.172-6 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та в її діях складу адміністративного правопорушення

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу о/у Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України №ГП 507896 від 23.07.2018 Логінова Інна Анатоліївна, перебуваючи на посаді головного державного ревізора-інспектора Монастирищенського відділення Уманської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області будучи згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, 13.04.2017 набула права власності на земельну ділянку, загальною площею 1000 м2, вартість якої, згідно даних розділу 3 «Об'єкти нерухомості» за останньою оцінкою становить 87750 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2017 року (тобто суму 80 000 гривень) та в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України №1700-VII, не повідомила у строк до 24.04.2017 року Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2018 року закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності головного державного ревізора-інспектора Монастирищенського відділення Уманської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області Логінової Інни Анатоліївни за ч.2 ст.172-6 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, прокурор Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури Бебешко М.М. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вказана постанова є незаконною, такою, що не ґрунтується на матеріалах адміністративного правопорушення та прямо суперечить вимогам чинного законодавства. Апелянт наголошує, що відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, якими між інших є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Як визначено ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.

Право апеляційного оскарження прокурором постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачено також ст.6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст.55 Конституції України, та ст.250 КУпАП.

Згідно постанови суду підставами для закриття провадження по справі є те, що Логінова І.А. зареєструвала право власності на земельну ділянку 11.04.2017, а не 13.04.2017, як зазначено в протоколі, а відтак події, зазначені у протоколі не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для притягнення особи до відповідальності. Суду не надано доказів, яким чином було придбано земельну ділянку, зазначену у Декларації Логінової І.А.: чи це був договір купівлі-продажу, дарування, спадщини чи це була приватизація. Також на думку суду, якщо і Логінова І.А. набула права власності на земельну ділянку, на час його набуття вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, а тому земельна ділянка належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, тобто її частка становить 43875 грн., та ця сума є менша ніж 50 прожиткових мінімумів. Крім того, в період, протягом якого, Логінова І.А. мала б повідомити про суттєві зміни у майновому стані, остання перебувала на стаціонарному лікуванні у зв'язку з пологами, народженням дитини, її лікуванням, а тому підстав вважати, що остання умисно не подала повідомлення суттєві зміни у майновому стані, якщо би і було доведено факт вчинення нею правопорушення, не має.

Вказані вище обставини прямо суперечать наведеним прокурором в судовому засіданні доводам.

Твердження суду про те, що в протоколі зазначено дату реєстрації Логіновою І.А. права власності на земельну ділянку 13.04.2017, а в Декларації останньої вказано дату 11.04.2017, а відтак події, зазначені у протоколі не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для притягнення особи до відповідальності є помилковими, оскільки не спростовують факт неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані Логінової І.А. та відсутність в діях Логінової І.А. складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Також посилання суду на те, що не надано доказів, яким чином було придбано земельну ділянку, зазначену у Декларації Логінової І.А. та її частка становить 43875 грн. (87750 : 2), оскільки на час набуття права власності на земельну ділянку, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, а тому земельна ділянка належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, не відповідають вимогам Закону України «Про запобігання корупції», так як у Законі відсутні виключення щодо випадків у яких суб'єкт декларування звільняється від обов'язку повідомляти про суттєві зміни у своєму майновому стані, зокрема під час набуття майна у певний спосіб чи у разі придбання майна у спільну сумісну власність, а також не містить посилання з даного приводу на інші нормативно-правові акти.

Крім того, факт перебування Логінової І.А. на стаціонарному лікуванні у зв'язку з пологами, народженням дитини, її лікуванням в період, протягом якого, остання мала б повідомити про суттєві зміни у майновому стані не перешкоджав їй виконати вимоги ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», так як повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається ним через мережу Інтернет з будь-якого місця.

Таким чином, Логінова І.А. набувши права власності на земельну ділянку, загальною площею 1000 м2, вартість якої перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2017 року, зобов'язана була у десятиденний строк з моменту придбання майна письмово повідомити про це Національне агентство.

Згідно із ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення щодо скарги в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників регіональних прокуратур.

Таким чином, на думку апелянта, постанова Монастирищенського районного суду від 22.08.2018 в адміністративній справі стосовно Логінової І.А. про вчинення нею адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, суперечить вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Статтями 8, 55, 129 Конституції України, ст.6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.250 КУпАП гарантується право на оскарження в суді рішень, у тому числі постанови у справі про адміністративні правопорушення, у зв'язку з чим постанова Монастирищенського районного суду від 22.08.2018 може бути оскаржена прокурором.

В зв'язку з вищезазначеним апелянт просив постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22.08.2018 у справі про адміністративне правопорушення про закриття адміністративної справи щодо Логінової І.А. скасувати та прийняти нову постанову, згідно з якою притягнути Логінову І.А. до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розміром 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши міркування прокурора на підтримку апеляційної скарги із зазначених у ній підстав, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню апелянту з наступних підстав.

Як зазначено у ч.1 ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, провадження у справі про притягнення Логінової І.А. до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрито, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до Логінової І.А. не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст.7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП.

Що стосується посилань прокурора на ст.250 КУпАП, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 р. за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП, щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч.2 ст.294 КУпАП, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпним, і прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП Законом України від 14.10.2014 р. №1697-VІІ.

Крім того, в п.8 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. зазначено: «Правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно із змінами до ст.294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 р. № 1952-УІІІ «Про внесення змін до деяких 12 законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. При цьому слід зазначити, що за змістом ч.1 ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення. В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження».

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, вважаю, що вимога прокурора щодо розгляду його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на вимогах закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури Бебешка М.М. на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2018 року, якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності головного державного ревізора-інспектора Монастирищенського відділення Уманської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області Логінової Інни Анатоліївни за ч.2 ст.172-6 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та в її діях складу адміністративного правопорушення - повернути прокурору.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко