Справа № 346/2926/18
Провадження № 33/4808/55/18
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, за таких обставин.

17 червня 2018 року о 03 год. 00 хв. ОСОБА_2 в м. Коломия по вул. Драгоманова керував автомобілем AUDI A-6 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

Суддя дійшов висновку про наявність діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Вважає постанову необґрунтованою, такою, що не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, ухваленою із значними порушеннями процесуальних норм. Посилається на те, що освідчення проведено із значними порушеннями нормативних актів, які регулюють цю процедуру. Зазначає, що працівники поліції з місця, де йому висунули підозру у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, на його вимогу погодились доставити в медичний заклад м. Коломия для проведення процедури освідчення. Однак, не доїхавши до лікарні на півдороги відмовились його доставляти і сказали, щоб він попередньо дмухнув у прилад Драгер, щоб вияснити чи є потреба в тому, щоб їхати в лікарню. З метою економії часу, він дихнув у вказаний прилад, щоб продемонструвати працівникам поліції, що дійсно не вживав алкоголь, однак працівник поліції йому результат не повідомив і сказав, що для складення протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення йому цього достатньо і везти його в медичний заклад немає необхідності. Наголошує, що таким чином працівниками поліції було грубо порушено його права. Вказує, що він поїхати і освідчитись не міг, бо перебував в службовому автомобілі поліцейських поки не відвезли до його автомобіля, більше двох годин. Зазначає, що трубка «Контроль тверезості» була розпечатана. Посилається на те, що хоча у протоколі вказано, що огляд проводився у присутності свідків, вказаних свідків взагалі не було на місці освідчення, а саме освідчення проводилось не на місці зупинки транспортного засобу. Вказує, що розгляд справи у суді першої інстанції було здійснено без повідомлення його про дату та час розгляду, чим істотно порушено його процесуальні права. Також, не було викликано та допитано працівника поліції, що складав протокол, свідків. Зазначає, що суд не обґрунтував призначеного адміністративного стягнення.

ОСОБА_2 подав доповнення до апеляційної скарги, де просить постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Зазначає, що працівник поліції, який складав протокол, та суддя суду першої інстанції не дотримались вимог ст. ст. 7, 245 КУпАП. Суддя повинен був надати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що йому було запропоновано пройти медичний огляд, а також відсутній акт відмови від проходження медичного огляду, відсутнє направлення водія для проведення огляду на стан сп'яніння. Вказує, що наведене свідчить про порушення процедури огляду. Зазначає про порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що копія протоколу була йому вручена. Наголошує на тому, що суддя, розглянув справу, не перевіривши достовірність зазначених ним суперечностей, не повідомивши жодним чином про час та місце розгляду справи, не заслухавши свідків та працівника поліції, який склав протокол, передчасно дійшов висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що суддя, отримавши неналежним чином оформлені матеріали, повинен був їх повернути на доопрацювання та усунення недоліків, однак цього зроблено не було. На його думку, наявність його винуватості за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться жодними наявними в матеріалах справи доказами. Вказує, що на даний час закінчилися строки накладення на нього адміністративного стягнення, визначені ст. 38 КУпАП, та провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, в судове засідання апеляційного суду не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду шляхом телефонного повідомлення, в доповненнях до апеляційної скарги просив у зв'язку зі станом здоров'я та перебуванням в закладах охорони здоров'я розглядати апеляційну скаргу без його участі.

Інших заяв та клопотань ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

ОСОБА_3 стверджує, що у судді суду першої інстанції не було підстав розглядати справу без його участі 13 вересня 2018 року, оскільки його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. Зазначає, що допущено порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Однак, такі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, суддя суду першої інстанції прийняв рішення по справі 13 вересня 2018 року у відсутність ОСОБА_2

Проте, апелянт був своєчасно сповіщений про місце та час розгляду справи, про що свідчить зміст рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - повістки про виклик до суду на 13 вересня 2018 року, її отримано ОСОБА_2 особисто 06 вересня (а.с. 21).

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Враховуючи наведене, вважаю, що судом забезпечено в повній мірі дотримання прав ОСОБА_2, передбачених ст. 268 КпАП України, і завершення розгляду справи у його відсутність, не призвело до їх порушення.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею суду першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Вважаю, що висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 17 червня 2018 року серії ОБ № 004108 (а.с. 1), роздруківкою тесту № 2800 (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 2,4), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 6).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 червня 2018 року серії ОБ № 004108 (а.с. 1), ОСОБА_2 17 червня 2018 року о 03 год. 00 хв. в м. Коломия по вул. Драгоманова керував автомобілем AUDI, номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, тест № 2800, результат тесту 2,60 проміле. Цим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським Коломийського відділу поліції капралом поліції Саповським Т.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

При складенні протоколу ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис.

Копію протоколу ОСОБА_2 отримав, засвідчив цей факт своїм власноручним підписом у протоколі, що спростовує його доводи про протилежне.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні його до адміністративної відповідальності.

Крім того, дані про те, що ОСОБА_2 подавав пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення повертається відповідному правоохоронному органу для належного оформлення у разі його складення не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, підстав для повернення протоколу по даній справі відповідному правоохоронному органу для належного оформлення у судді суду першої інстанції не було.

А вирішення питання про те, які саме докази долучати до протоколу, належить до дискреційних повноважень поліцейських.

Квитанція тестування на алкоголь до протоколу засвідчує результат тесту ОСОБА_2, проведеного за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810 ARBL 0966 - 2,60 проміле, час проведення тесту 17 червня 2018 року 03 год. 56 хв. (а.с. 3). Вказана квитанція містить підпис ОСОБА_2

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 17 червня 2018 року, що містяться в матеріалах справи (а.с. 2, 4), вбачається, що вони 17 червня 2018 року о 04 год. в м. Коломия по вул. Драгоманова, були запрошені працівниками поліції в якості свідків. В їх присутності водій ОСОБА_2 погодився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», що вони засвідчують своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 004108. Результат тесту показав 2,60 проміле.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків немає, пояснення засвідчені їхніми власноручними підписами.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), огляд проведений у зв'язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена вимова, почервоніння обличчя, розширені зіниці, нестійка хода, за допомогою Драгер Алкотест 6810. Результат огляду на стан сп'яніння позитивний 2,60 проміле. З результатами ОСОБА_2 згоден, про що свідчить його власноручний підпис. Свідки огляду: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Так, ОСОБА_2 є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП. Апелянт підтверджує, що цей факт мав місце.

Відомостей про те, що порушено ст. 266 КУпАП, приписи Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, не здобуто як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Так, оскільки у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме, як зазначено у акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена вимова, почервоніння обличчя, розширені зіниці, нестійка хода, працівник поліції мав право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Апелянт не наводить жодних заперечень щодо виявлених ознак алкогольного сп'яніння та щодо законності підстав вважати працівнику поліції, що з огляду на них він перебуває в такому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в м. Коломия по вул. Драгоманова, його складено аналогічно в м. Коломия по вул. Драгоманова, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у своїх поясненнях вказали, що вони були запрошені поліцейськими в якості свідків теж в м. Коломия по вул. Драгоманова.

Аналіз наведених даних дає підстави для висновку про проходження огляду та складення протоколу на місці зупинки транспортного засобу.

Докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв'язку підтверджують, що ОСОБА_2 на пропозицію працівника поліції погодився пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та висловив свою згоду з його результатами, що також засвідчив своїм підписом у акті огляду, тому поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Оскільки водій направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я лише у разі відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з його результатами, а ОСОБА_2 фактично погодився з результатами тестування, його доводи про те, що йому не було запропоновано поліцейськими поїхати до закладу охорони здоров'я для проведення медичного огляду на стан сп'яніння, є безпідставними.

Матеріали справи, зокрема квитанція тестування на алкоголь та акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дають підстави дійти висновку, що огляд ОСОБА_2 проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Драгер Алкотест 6810 ARBL 0966, показники якого вважаю допустимим доказом.

З роздруківки результату технічного приладу Драгер Алкотест 6810 та, застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, та копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 6) вбачається, що вказаний технічний засіб пройшов повірку 27 жовтня 2017 року (а.с. 2), що свідчить про його придатність до застосування на час огляду.

Також, необхідно звернути увагу на результат тесту ОСОБА_2, проведеного працівниками поліції, а саме - 2,60 проміле, що у 13 разів перевищує гранично допустиму норму (0,2% промілє), який беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп'яніння, виключаючи можливу технічну похибку.

Доводи ОСОБА_2 про те, що огляд проводився у відсутність свідків, спростовуються змістом протоколу та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, іншими доказами, що є в матеріалах справи у сукупності.

Дані про свідків та їх підписи містяться в протоколі, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 засвідчив власноручним підписом те, що він зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані є правильні.

Наведене є підставою для висновку, що свідки поставили свої підписи у протоколі до того, як ОСОБА_2 отримав його копію, за відсутності інших відомостей.

Також дані про свідків та їх підписи містяться у акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, копія якого вручається особі, яка такий огляд проходила.

З приводу відсутності акту про відмову від проходження медичного огляду, необхідно зазначити, що Інструкцією складення такого документу не передбачено, більше того, у даному випадку, ОСОБА_2 пройшов огляд поліцейським на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та погодився з його результатами, а з приводу відсутності направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння, що таке складається у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Відомостей про порушення порядку застосування спеціального технічного засобу, який полягає в, крім іншого, вкладенні нового мундштука, не встановлено під час апеляційного розгляду.

Судження апелянта щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, спрямовані на уникнення від відповідальності за фактично скоєне діяння.

Ані в апеляційній скарзі, ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій ОСОБА_2 не навів переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в його діях як і події, так і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суддя не може збирати докази, що свідчать про наявність або відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, а клопотань про виклик свідків та працівника поліції, який складав протокол, з наведенням мотивів необхідності такого, не було заявлено ОСОБА_2

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_2, містять ознаки саме такого правопорушення.

Також, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави для накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання.

Оскільки стягнення накладено судом першої інстанції в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП, і під час апеляційного розгляду за результатами перевірки доводів апелянта не встановлено підстав для скасування рішення судді суду першої інстанції, то час прийняття рішення апеляційним судом не має значення, а тому відсутні підстави для закриття провадження у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне рішення щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло