Справа № 359/7971/18
Провадження № 3/359/3007/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши, за участі особи, яка притягається до відповідальності, прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, адміністративні матеріали, що надійшли від Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої в Київській митниці ДФС на посаді заступника начальника відділу провадження у справах про порушення митних правил управління протидії митним правопорушенням, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, -

в с т а н о в и в:

За протоколом про адміністративне правопорушення № 44-03-/187/18 від 26 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді заступника начальника відділу провадження у справах про порушення митних правил управління протидії митним правопорушенням, являючись суб'єктом, на якого поширюється дія ЗУ "Про запобігання корупції", в порушення вимог частини першої статті 45 вказаного Закону, а також рішень Національного агентства від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №958/29088 (зі змінами), від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 (зі змінами), несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію за 2017 рік. Такими своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, за яке передбачено відповідальність ч. 12 ст. 172-6 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 з'явилася, свою вину не визнала та зазначила, що вживала всіх необхідних заходів з метою подання щорічної декларації про доходи за 2017 рік в електронному вигляді у встановлені законодавством строки. Так, ще на початку березня 2018 року нею було зроблено витяг з особистого електронного кабінету Ощадбанку задля отримання інформації про доходи за 2017 рік, а саме кошти до досягнення трирічного віку на її дитину - ОСОБА_2. Інших особистих доходів не має, оскільки перебуває у декретній відпустці. При заповненні електронної декларації в неї виникали технічні та інші труднощі. Зокрема, не могла спочатку знайти свій електронний ключ та пароль, але у цьому їй допоміг родич, який працює також на Київській митниці ДФС. Неодноразово не могла зайти на сайт НАЗК, оскільки він майже постійно не впускав для заповнення декларації. Намагалась заходити у різні часові проміжки - і вдень, і надвечір з надією, що сайт менш перегружений, оскільки багато людей мають в цей час бути у дорозі додому, і вночі, сподіваючись, що більшість в цей час просто спить. В ті моменти, коли вона все ж таки потрапляла у свій електронний кабінет, заповнювала декларацію, однак, кожен раз програма НАЗК вказувала на незаповнені графи, які вона щойно заповнила, але з невідомої технічної причини вони не зберігалися, хоча програма вказувала, що чернетка збережена. Однак, кожного наступного разу чернетка була частково не збережена, або взагалі в ній містилися дані з попередньої декларації за 2017 рік, хоча вона їх видаляла. У зв'язку з цим, вона щонайменше разів п'ять повторно вносила одні й ті самі дані до декларації в різних графах. Після неодноразових спроб подати декларацію до серверу НАЗК, аж 30.03.2018 вночі програма НАЗК повідомила, що її декларація успішно подана і вона стала чекати електронне повідомлення, оскільки таке повідомлення було в минулому році після успішної подачі декларації. Однак воно не надходило і вона подумала, що можливо воно надійшло у її особистий кабінет, так як там є закладка «мої повідомлення». Зайшовши туди вона, дійсно побачила повідомлення від 30.03.2017, що декларація надійшла до бази. Днів через 10 до неї зателефонували з роботи і повідомили, що не знаходять її декларації в базі НАЗК, на що вона відповіла, що має там бути, оскільки подавала і їй відповідно надійшло про це повідомлення. І тільки після того, як вона знову зайшла у свій особистий кабінет на сайті НАЗК, побачила, що повідомлення хоч також і від 30.03 - дати заповнення мною електронної декларації за 2017 рік, але 2017 року, і воно говорить про подання декларації за 2016 рік, а її декларація за 2017 рік знов знаходиться у чернетках. В той же час, цього ж дня, вона подала декларацію за 2017 рік, оскільки всі дані в неї були і сервер працював справно і повідомила на роботу про цю прикру ситуацію. Тому, просила суд дану справу закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор вважав доведеним несвоєчасне подання суб'єктом декларування ОСОБА_1 декларації за 2017 рік, що є підставою для визнання винуватою останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суддя приходить до висновку, про необхідність закриття провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з наступних підстав.

Так, положення ст. 129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 172-6 КУпАП необхідно отримати докази того, що вона усвідомлювала суспільну небезпечність несвоєчасного подання щорічної декларації і передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

В той же час, як пояснила ОСОБА_1, що після неодноразових спроб подати декларацію до серверу НАЗК, 30.03.2018 вночі програма НАЗК повідомила, що її декларація успішно подана і вона стала чекати електронне повідомлення, оскільки таке повідомлення було в минулому році після успішної подачі декларації. Таке повідомлення дійсно їй надійшло в закладку «мої повідомлення», однак воно чомусь було датоване 03.03.2017 року. На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 додала витяги електронної переписки щодо особливостей заповнення електронної декларації зі своєю колишньою співробітницею від 30.03.2018 та родича, який працює на Київській митниці ДФС від 16.03, 21.03 та 29.03.2018 року.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин адміністративного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Доводи ОСОБА_1, надані нею в судовому засіданні, про відсутність в її діях прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне подання декларації, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП і, відповідно, про відсутність в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно нього на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

При цьому суд приймає до уваги, щодо того, що пропуск терміну на подання декларації ОСОБА_1 було допущено з необережності, оскільки вона вважала, що дійсно вчасно відправила декларацію, а тому свідчить про наявність вини особи у формі необережності, що, у даному випадку, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, визначеного ч. 1 ст. 172-6 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП слід закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя С.М. Вознюк