справа № 489/5308/18
провадження №3/489/1521/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2018 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., за участю потерпілого адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Ради адвокатів Миколаївської області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка займає посаду заступника начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 212-3 КУпАП,

встановив:

28.08.2018 до Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшов адміністративний матеріал за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП відносно ОСОБА_2, яка займає посаду заступника начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії МК № 005, 13.07.2018 та 20.07.2018 ОСОБА_2, яка є заступником начальник Управління патрульної поліції в Миколаївській області, перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1, діючи умисно, всупереч вимогам ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, яке виразилось у неправомірній відмові в наданні інформації та в надані інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатські запити адвоката ОСОБА_1 на імя начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 03.07.2018 та 17.07.2018.

Оскільки із матеріалів, які надійшли від Ради адвокатів Миколаївської області, не можливо було достеменно встановити обставини щодо обізнаності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, про дату, час та місце його складання, причини по яким ОСОБА_2 була відсутня при його складні, а також дотримання порядку вручення її протоколу, справу було призначено до судового розгляду із викликом ОСОБА_2 та потерпілого в судове засідання.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявилася, до суду надала письмову заяву від 19.09.018 в якій вказала, що про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення їй стало відомо після того як дізналася про судове засіданні. При складанні адміністративного протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.212-3 КУпАП, вона присутня не була, так як їй не було належним чином повідомлено про його складання. Також просила перенести розгляд справи у звязку із перебуванням на стаціонарному лікуванні в поліклініці УМВС України у звязку із вагітністю, що зобовязалася підтвердити довідкою лікувального закладу, яка буде надіслана в день судового засідання.

Потерпілий адвокат ОСОБА_1 пояснив, що про необхідність бути присутньою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 була повідомлена завчасно шляхом направлення Радою адвокатів Миколаївської області відповідного повідомлення за місцем її роботи, а також ним особисто - за місцем проживання останньої. Тому, своїм правом на участь у складанні протоколу вказана особа не скористалася.

Вислухавши думку потерпілого, ознайомившись із адміністративними матеріалами та заявою ОСОБА_2, суд дійшов наступного.

У пунктах 4.1, 4.2 рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 КУпАП (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч.2 ст. 8 Конституції України).

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз.2 пп. 5.4 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 N 5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки» (абз.3 пп.3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 N 17-рп/2010). Наведені конституційні засади враховуються Конституційним Судом України у процесі перевірки на відповідність Конституції України положень ст. 14-1, ч.6 ст. 258 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена ч.2 ст. 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248).

Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення ст.ст. 9, 33, 248, 268 КУпАП. За змістом ст. 9 цього Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (стст. 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ст. 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (ч. 1 ст. 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Аналіз наведеного свідчить про те, що однією з складових системи процесуальних механізмів захисту осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, є дотримання вимог ст.ст. 256, 268, 254 КУпАП, а саме: роз'яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її прав та обов'язків, передбачених ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі; вручення під розписку другого примірника протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначене узгоджується з приписами ст. 251 КУпАП, якою встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, а також з приписами ч.2 ст. 254 КУпАП, відповідно до якої протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання про правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст. 256 КУпАП регламентовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналогічні вимоги викладені у Порядку оформлення головою ради адвокатів ОСОБА_4 Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя або уповноваженим радою членом ради адвокатів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 19.11.2013 № 238, (далі Порядок) зокрема пункті 7 розділу ІІІ.

У пункті 2 розділу ІІІ Порядку вказано, що рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення приймається після проведення перевірки, яка може складатися з направлення письмових чи усних звернень до заявника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання додаткових пояснень.

Наведених вимог закону та Порядку при складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримано не було, оскільки протокол складався за відсутністю ОСОБА_2, в протоколі відсутнє пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; вона не була в установленому законом порядку ознайомлена з протоколом про адміністративне правопорушення та їй не було роз'яснено процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

При цьому, суд вважає, що факт надіслання Радою адвокатів Миколаївської області запит від 30.07.2018 N 170 за місцем роботи ОСОБА_2 не можна визнати належним виконанням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки вказаний запит, як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправленнябуло вручено особі за довіреністю, без засвідчення повноважень особи щодо отримання такого повідомлення на імя особи, відносно якої складно протокол.

Інших доказів щодо належного сповіщення ОСОБА_2 про дату, час та місце складання протоколу до матеріалів не додано.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, Радою адвокатів Миколаївської області листом від 23.08.2018 № 198 одночасно на адресу Ленінського районного суду міста Миколаєва, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 направлені матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення від 22.08.2018 з додатками на 24 аркушах, без значення конкретного переліку документів.

Через оформлення у такий спосіб супровідного листа не зрозуміло - чи долучено до переліку, який адресовано ОСОБА_2, протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, надані суду матеріали не містять доказів як направлення ОСОБА_2Ю протоколу про адміністративне правопорушення, так і фактичного його отримання нею.

З урахуванням викладеного та поданої ОСОБА_2 до суду заяви, суд приходить до висновку про неналежне виконання особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимог не лише ст. 256 КУпАП в частині складання протоколу, а також п.п. "a", "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо права особи бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а тому протокол про адміністративне правопорушення від 22.08.2018, складений відносно ОСОБА_2, без усунення вказаних недоліків, не можливо визнати таким процесуальним документом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

При цьому, слід врахувати і роз'яснення, викладені в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", є правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, які складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

За вказаних оставин, суд приходить до висновку, що існуюча невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП унеможливлює його судовий розгляд та прийняття у справі законного та обґрунтованого судового рішення, а тому адміністративний матеріал підлягає поверненню для належного оформлення.

Керуючись ст.ст. 7, 254, 256, 278 КУпАП, суддя -

постановив:

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП повернути до Ради адвокатів Миколаївської області - для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Коваленко