Номер провадження: 33/785/1697/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду міста ОСОБА_3від 24 вересня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, працюючого інспектором сектору реагування патрульної поліції № 4 Ширяєвського ВП Роздільнянського ВП ГУ НП в Одеській області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду міста ОСОБА_3від 24 вересня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накладено на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень на користь держави.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2017 року, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 352 грн. 40 копійок на користь держави.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду міста ОСОБА_3 від 24 вересня 2018 року по справі та закрити провадження у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги та заслухавши думку прокурора, який вважає прийняту судом першої інстанції постанову законною і обґрунтованою, а подану апеляційну скаргу безпідставною, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. За результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції може скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, за родовою ознакою обєктивної сторони правопорушення відноситься до адміністративних корупційних правопорушень.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов'язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суду, громадянин ОСОБА_2В, перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Ширяєвського ВП Роздільнянського ВП ГУ НП в Одеській області, в порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав щорічну декларацію, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за правопорушення, пов'язане з корупцією, - діяння у формі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є саме несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_2 подав декларацію про майновий стан та доходи з порушенням строку, встановленого законодавством, а саме 31.05.2018 року в 17:59 год.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи субєктом, на якого поширюються вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, в їх порушення, до 1 квітня 2018 року несвоєчасно подав декларацію за минулий 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В ході судового розгляду, поважних причин для несвоєчасного подання до НАЗК декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування судом першої інстанції встановлено не було, як і не було їх встановлено в ході апеляційного розгляду справи.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання до НАЗК декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в повній мірі підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією № 34/2018 від 11.07.2018 року, рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС Одеського управління ДВБ НП України ОСОБА_6, копією роздрукованої е-декларації, листом ДВБ в Одеській області НП України від 12.06.2018 року, витягом послідовності дій ОСОБА_2 в єдиному державному реєстрі декларацій осіб, довідкою УКЗ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3, витягом з наказу ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 № 254о/с від 14.02.2017 року, відомістю про ознайомлення з СТ ГУНП № 9/899 від 14.02.2018 року «По деклараціям».

Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_2 був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки через технічні проблеми на сайті https://public.nazk.gov.ua заповнена ним вчасно декларація була подана , однак, збереглась в розділі «Чернетки», апеляційним судом оцінюється критично, оскільки будь-яких доказівтехнічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 не було надано як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції.

Відповідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст.ст. 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Щодо тверджень апелянта про те, що досудова перевірка по справі була проведена не уповноваженим органом, а саме працівниками управління ДВБ Національної поліції України в Одеській області, які не мали права проводити вказані дії, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції;

Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Наказом Національної поліції України № 83 від 09.11.2015 року затверджено Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, яким передбачено, що Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність. Працівники Департаменту мають право, зокрема складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Отже, перевірку та протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2 проведено та складено уповноваженою на те особою відповідно до положень ч.1 ст. 255 КУпАП, а сам протокол повністю узгоджується з вимогами ст. 256, ст. 251 КУпАП.

З урахуванням вищенаведеного, доводи, на які посилається ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі, як на підстави для скасування постанови Приморського районного суду міста ОСОБА_3 від 24 вересня 2018 року не спростовують правильних висновків суду, оскільки судом першої інстанції повно та всебічно встановлені обставини справи, досліджено всі наявні докази, їм дана правильна правова оцінка.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для скасування постанови Приморського районного суду міста ОСОБА_3від 24 вересня 2018 року відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду міста ОСОБА_3від 24 вересня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, працюючого інспектором сектору реагування патрульної поліції № 4 Ширяєвського ВП Роздільнянського ВП ГУ НП в Одеській області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8