Справа № 703/1856/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., за участю адвоката Шкарупи Т.С., прокурора Потапенка С.В., розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Ржищів Кагарлицького району Київської області, а мешканки АДРЕСА_1 , працюючої начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ,

до відповідальності за ч. 2 ст. 172-16 КУпАП,

встановив:

ВО військового прокурора Черкаського гарнізону Потапенко С. направив до суду протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-16 КУпАП та вчинене старшим сержантом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

У відповідності з цим протоколом 31 травня 2018 року близько 18 години у казарменому приміщенні військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 військовослужбовець строкової служби ОСОБА_2 наніс підлеглому військовослужбовцю строкової служби цієї ж військової частини ОСОБА_3 один удар правою рукою в область плеча та один удар правою рукою в область селезінки, в зв`язку з чим ОСОБА_3 був госпіталізований до Смілянської міської лікарні.

Внаслідок отриманих травм ОСОБА_3 1 червня 2018 року близько 20 години 30 хвилин був прооперований та шляхом хірургічного втручання йому було видалено селезінку.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 246 від 30 листопада 2013 року старший сержант ОСОБА_1 призначена на посаду начальника медичного пункту цієї військової частини.

Враховуючи, що ОСОБА_4 був її підлеглим, вона в умовах особливого періоду не вжила заходів щодо припинення кримінального правопорушення злочину та не направила повідомлення до органу досудового розслідування про підлеглих, які вчиняють кримінальне правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_4 було встановлено факт адміністративного правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнала повністю, про що власноруч написала у протоколі. А тому, просив притягнути її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-16 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала і пояснила, що вона дійсно перебуває на посаді начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 . 1 червня 2018 року вона була відсутня у військовій частині НОМЕР_1 , оскільки була направлена у відрядження до м. Біла Церква. В понеділок 4 червня вона дізналась, що ОСОБА_3 прооперували та видалили селезінку. В цей же день вона відвідала його у лікарні. На її запитання щодо отриманої травми ОСОБА_3 стверджував, що впав на сходах. Такі ж пояснення він давав і напередодні, в тому числі і працівникам лікарні. Цього ж таки дня вона повідомила матір ОСОБА_3 про те, що сталося. 5 червня матір ОСОБА_3 приїхала до сина у лікарню і їй він дав аналогічні пояснення Про те, що його побив ОСОБА_2 . ОСОБА_3 зізнався 7 червня і цього ж дня було повідомлено відповідні органи про вчинене кримінальне правопорушення.

Адвокат Шкарупа Т.С. просила закрити адміністративну справу у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку адвоката та прокурора, вивчивши надані матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-16 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, згідно ст. 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП суду повинні бути надані докази, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з диспозиції частини 2 статті 172-16 КУпАП відповідальність за даною статтею наступає за умисне невжиття заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинені в умовах особливого періоду.

Таким чином, відповідно до наведеної статті склад адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею, складається з трьох альтернативних складів:

1) умисне невжиття заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим вчинені в умовах особливого періоду,

2) ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, вчинені в умовах особливого періоду,

3) інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинені в умовах особливого періоду.

У відповідності із протоколом про адміністративне правопорушення у діях ОСОБА_1 прокурором військової прокуратури Черкаського гарнізону були виявлені два склади адміністративних правопорушень, пов`язаних з умисним невжиттям заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим, та ненаправленням військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, вчинені в умовах особливого періоду.

Обов`язковою умовою наявності складу адміністративного правопорушення в даному випадку є наявність підлеглих стосунків між особою, яка вчинила правопорушення та особою, яка зобов`язана вжити заходи щодо припинення правопорушення та направити відповідне повідомлення до органу досудового розслідування.

Згідно з приєднаними до адміністративного протоколу функціональними обов`язками начальника медичного пункту, затвердженими 25 грудня 2017 року командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 , начальник медичного пункту відповідає за медичне забезпечення частини, підпорядковується командирові частини і є прямим начальником особового складу медичної служби частини.

Як встановлено із письмових пояснень ОСОБА_2 від 7 червня 2018 року, він з 1 грудня 2017 року перебуває на посаді старшого стрільця роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність підлеглих стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до матеріалів справи не приєднано. Таких доказів не надав прокурор і під час розгляду справи.

Крім того, відповідно до вимог ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженому ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» обов`язок щодо негайного повідомлення про кримінальне чи корупційне правопорушення покладено на командира відповідної частини.

Аналогічні норми містяться і в розділі 11 Інструкції про надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженій наказом № 388 Міністра оборони України , у відповідності з п. 1 якої за своєчасність та об`єктивність надання доповідей про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові адміністративні правопорушення, скоєні (вчинені) військовослужбовцями або працівниками (під час виконання службових обов`язків, у робочий час), що слалися у військових частинах, відповідають командири (начальники) військових частин.

Пунктом 4 Розділу 11 цієї Інструкції визначено, що у разі скоєння підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення командир (начальник) військової частини протягом робочого дня письмово повідомляє про це керівника органу досудового розслідування та начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого дислокована військова частина.

Відповідно до вимог Інструкції до подій слід відносити загибель або тяжке тілесне ушкодження чи каліцтво військовослужбовців, а кримінальне правопорушення - злочини, передбачені Кримінальним кодексом України.

Таким чином, суду не доведено, що ОСОБА_1 є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

При встановленні вини у діях ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд також враховує наступне.

У відповідності з наданим витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000037відомості про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 406 КК України, за фактом отримання військовослужбовцем ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, внесені 07 червня 2018 року. Згідно з фабулою подія сталася 31 травня 2018 року близько 18 години.

Судом оглянуто витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 1 червня 2018 року № 107 та посвідчення про відрядження, у відповідності з якими ОСОБА_1 цього дня було відряджено у військову частину НОМЕР_3 м. Біла Церква з метою проходження навчальних зборів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 31 травня 2018 року близько 18 години його покликав днювальний до приміщення казарми у кімнату для вмивання. Коли він зайшов до кімнати для вмивання, в ній вже знаходився старший солдат ОСОБА_6 , який наніс йому один удар кулаком у плече та один удар кулаком у бік. Після цього він пішов до спального приміщення, звідки направився для виконання робіт по переносці цегли. Під час вечірнього шикування 31 травня 2018 року він заявляв скарги на біль у боку. Один з солдатів поцікавився в зв`язку з чим у нього біль, на що він відповів, що впав. Старший солдат ОСОБА_6 надавав йому знеболююче. Також, після того, як він прокинувся, 01 червня 2018 року він повідомив старшого солдата ОСОБА_6 про біль у боку, на що він сказав, що коли прийде старшина він його повідомить та його відведуть до медичної частини. 1 червня 2018 року після обіду він повідомив про біль у боку солдата ОСОБА_7 та пішов до медичної частини. Про те, що тілесні ушкодження він отримав внаслідок побиття іншим військовослужбовцем він вперше розповів своїй матері 6 чи 7 червня 2018 року. Його ніхто не примушував говорити, що тілесні ушкодження він отримав внаслідок падіння.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , пояснила, що спочатку її син казав, що він дійсно отримав тілесні ушкодження внаслідок падіння, однак 6 чи 7 червня 2018 року він їй повідомив, що його побили.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_3 було госпіталізовано до лікарні із скаргами на біль в області живота. Після первинного огляду ніяких ознак фізичного насильства на тілі ОСОБА_3 виявлено не було і за попередніми даними в нього було діагностовано апендицит. В ході проведення операції було встановлено розрив селезінки, яку в подальшому було видалено. Після направлення ОСОБА_3 до лікарні начальником військової частини було призначено службове розслідування, однак ОСОБА_3 до 7 червня 2018 року стверджував, що травму він отримав від падіння на сходах. Після зміни показів, про вчинене кримінальне правопорушення було повідомлено відповідні органи.

Аналізуючи наведене в сукупності суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП,

постановив:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст.172-16 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, шляхом подачі апеляції в 10 денний строк з дня її винесення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: В. О. Прилуцький