Справа № 467/1507/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2018 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши матеріали провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

До Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 219 від 01 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При перевірці правильності складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення у порядку п.2 ст. 278 КУпАП, було встановлено його невідповідність вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до ч 1. ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначаються адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, в графі «Свідки» не зазначено їх прізвищ та ініціалів, а також адрес (у разі їх наявності) або ж не зазначено про відсутність свідків.

Графа «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» також не містить жодних відомостей, щодо надання письмових пояснень або ж відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від їх надання.

Крім того, протокол містить інші незаповнені графи: «У присутності понятих», «Відмова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підпису», «Особу повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться», що є недопустимим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Враховуючи недопустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, у звязку з чим практика повернення протоколів про адміністративні правопорушення, які складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення є правильною, вважаю необхідним направити цю справу до Головного управління ДФС у Миколаївській області з метою дотримання імперативних завдань КУпАП, викладених у статті 1 цього Кодексу, та надати можливість вказаному органу надати свої пояснення щодо обставин вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно зазначити всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 1, 6, 7, 23, 38, 221, 245, 247, 252, 256, 277, 278, 283 КУпАП, суддя , -

П О С Т А Н О В И В :

Протокол про адміністративне правопорушення № 219 від 01 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути до Головного управління державної фіскальної служби у Миколаївській області для усунення виявлених недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення з урахуванням строків, встановлених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова оскарженню не підлягає згідно рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2015 від 31 березня 2015 року.

Суддя І.В. Явіца