Справа № 442/4321/18 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 33/783/885/18 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352, 40 гривень.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 24.04.2018 року о 04 год. 05 хв. по вул. Дрогобицькій в с. Лішня керував автомобілем марки Фольксваген CARAN д.н.з. НОМЕР_1 АК в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився в Дрогобицькій міській лікарні №1 та підтверджується її висновком від цього ж числа.

Вищевказану постанову оскаржив ОСОБА_1

У апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що виносячи оскаржувану постанову, суддя порушив його право на захист, не взяв до уваги клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.

Стверджує, що суддя першої інстанції ігнорує положення, передбачені постановою Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року і інші положення КУпАП.

Зазначає, що медичний висновок не може бути належним та допустимим доказом оскільки, у ньому відсутні штамп, вихідний номер та дата на штампі закладу охорони здоров'я, номер акта медичного огляду на підставі якого видано відповідний висновок, не зазначено повністю ім'я та по батькові лікаря, який проводив медичний огляд.

Окрім цього в п.11 вказаного висновку «підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» зазначено «відмовився підписати», з таким твердженням, апелянт не згідний, оскільки йому ніхто не оголошував зміст висновку.

Вважає, що мало місце порушення положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735

Працівник поліції не пропонував йому пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу відповідно він не відмовлявся від проходження такого огляду, а відразу повіз його в медичний заклад.

Відповідно до вказаної вище Інструкції: огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби), чого зроблено не було.

Пункти 10 і 11 розділу II Інструкції 2 передбачають, що результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп'яніння, такий акт огляду працівником поліції не складався, що є порушенням вказаного вище законодавства.

Також, згідно вимог розділу IX вищевказаної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Крім цього, слід зазначити що в справах такої категорії, протокол про адміністративне правопорушення складається за місцем вчинення даного правопорушення, що не було зроблено особою уповноваженою на складання даного протоколу (місце вчинення с.Лішня, а місце складання протоколу м. Дрогобич, вул. Шептицького).

Також апелянт звертає увагу на те, що згідно з вимогами ст.ст.31,40 ЗУ "Про Національну поліцію", наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них" та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 "Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних" чітко регламентують, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, а також вказується коли поліцейський повинен її обов'язково вмикати. Проте, відеозапис та відеозйомка до протоколу про вчинення ним адмінправопорушення не додана.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 085030, складений 24.04.2018 року, поліцейським Дрогобицького ВП ГУНПУ у Л/о, за формою та змістом не відповідає затвердженому зразку, є юридично не значущим та не створює юридичних наслідків.

Таким чином, ОСОБА_1 стверджує, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), оскільки такі відомості не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Крім цього, так як справа була розглянута Дрогобицьким міськрайонним судом без його участі, він був позбавлений у судовому засіданні відповідно до вимог ч.1ст.268 КУпАП можливості заявити клопотання про виклик для надання пояснень працівників поліції, які брали участь в складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, лікаря Дрогобицької ЦМЛ Іванців С.П.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою.

Справа неодноразово призначалась до розгляду в апеляційному порядку проте, правопорушник в судове засідання не з'являвся тоа не повідомляв про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час, місце та дату розгляду справи. Неявку правопорушника ОСОБА_1 в судове засідання слід розцінювати, як неявку без поважних причин та небажання дати пояснення суду особисто, що не є перешкодою для вирішення апеляції по суті.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, стверджується доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №085030 від 24 квітня 2018 року (а.с.7);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 24 квітня 2018 року (а.с.6).

Крім того, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 зазначив: «керував тз без ремня безпеки. Вину визнаю. Обіцяю більше не порушувати. Обіцяю автомобілем не керувати сьогодні. Претензій до порядних працівників поліції не маю. Пояснення даю без жодного тиску». З цього вбачається, що ОСОБА_1 повністю згідний із адміністративним правопорушенням, на підставі якого і був складений протокол серії БР №085030 від 24 квітня 2018 року. Тому апеляційні доводи у тій частині, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення не може бути доказом вини особи, є безпідставними. ОСОБА_1 визнав вину, про що власноручно зазначив у протоколі.

Щодо апеляційних доводів в частині неврахування суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, яке мало місце 13 липня 2018 року і про, яке ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, що власне підтверджує вказане вище клопотання ( а.с.10), то апеляційний суд повністю погоджується із доводами судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області як намагання ОСОБА_1 відтягнути розгляд справи, з тим, щоб минули строки накладення адміністративного стягнення згідно із ст.38 КУпАП.

Крім того, із клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме із відбитку печатки вхідної кореспонденції №10408/18-Вх. від 12.07.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 особисто подав таке до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Відтак, суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області дійшов до вірного висновку про зловживання правом.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що медичний висновок не може бути належним та допустимим доказом є неспроможними, повністю спростовуються оглянутим судом апеляційної інстанції висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 24 квітня 2018 року (а.с.6).

Згідно статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та вірно призначив покарання у виді штрафу у суді 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляцію - без задоволення

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області В.П. Галин