Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7249/18 Головуючий у 1-й інст. Янчук Н. П.
Категорія ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., адвоката ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; проживає:

АДРЕСА_1

в с т а н о в и в :

Постановою Корольовського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за у виді штрафу, розміром 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови, 24.07.2018 року о 16 год. 55 хв. ОСОБА_2 по вул.І.Мазепи, 22, в м. Житомирі керуючи автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

На постанову суду представником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

Зазначає, що він та ОСОБА_2 були позбавлені можливості бути присутніми в суді при розгляді справи, надавати пояснення та користуватися іншими правами передбаченими ст. 268 КпАП України, оскільки суд розглянув справу у їх відсутність.

Також, вказує, що він 10.10.2018 року звертався до Корольовського районного суду м. Житомира із обґрунтованим клопотанням про відкладення в зв'язку із зайнятістю в іншому процесі та в потребі надання додаткових, безпосередніх та істотних доказів в обґрунтування невинуватості, а саме те, що працівниками поліції було сфальсифіковано протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відносно ОСОБА_2, однак з невідомих йому причин справа була розглянута у його відсутність, чим порушені вимоги ст. 268 КУпАП.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Звертає увагу, що свідки, які були присутні під час спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції підписали пустий бланк протоколу про адміністративне правопорушення та пусті бланки пояснень для підпису. Як вбачається з пояснень свідків вони були присутні при відмові ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння працівниками поліції, проте будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в поясненнях немає.

Зазначає, що відповідно до відеозапису на камеру зафіксовано лише події, що відбувалися в ході перевірки документів та під час складання протоколу, проте на відеозаписі видно, що ОСОБА_2 перебував поруч з своїм автомобілем, що підтверджує пояснення останнього проте, що він не здійснював керування транспортним засобом. Отже відеозапис не відображає повноти обставин складання протоколу відносно ОСОБА_2, оскільки він є вибірковий та представлений суду нарізками.

Вказує, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки відповідно до матеріалів справи та відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції ОСОБА_2 не було запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров'я.

Крім того, в постанові відсутнє посилання на докази, які були досліджені судом та на підставі яких було постановлено оскаржуване рішення.

Просить суд апеляційної інстанції врахувати, що автомобіль використовується ОСОБА_2 у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його у дуже скрутне становище, він не має можливості іншого способу заробітку для існування.

Правопорушник ОСОБА_2, в суд апеляційної інстанції не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, що підтвердив і його захисник, який вказав про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 та свідків, які не з'явились в судове засідання, а тому апеляційний суд не вбачає перешкод для розгляду справи.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи містяться дані про не своєчасне вручення (отримання) адвокатом ОСОБА_1 копії постанови суду та дані про отримання ОСОБА_2 копії постанови, а розгляд справи проводився у їх відсутність.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп'яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп'яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння чи перебування під дією лікарських засобів працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, погоджується з таким висновком і суд апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом серії БР №214895 від 24.07.2018 року посвідченого підписами свідків про відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду в установленому законом порядку, а також про роз'яснення йому його прав та відмови останнього від підпису протоколу та надання пояснень; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснили, що ОСОБА_2 пропонувалося пройти медичний огляд на місці за допомогою портативного пристрою чи проїхати у медичний заклад, однак він відмовився.

Даних, які б ставили під сумнів пояснення цих свідків, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи, а доводи захисту про те, що вказані свідки були упередженими та підписали чисті бланки протоколу та пояснень є голослівними.

Зазначеними доказами, які є належними, допустимими та достовірними, повністю спростовуються апеляційні доводи захисника ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції положень Закону. На думку апеляційного суду, при перевірці обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції було дотримано вимоги ст.266 КУпАП.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_2, хоча і перебував в стані алкогольного сп'яніння, однак не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських з якого вбачається, що ОСОБА_2 при спілкування з працівниками поліції не заперечував, що керував автомобілем та вказував, що проїхав лише 50-100 метрів і йде додому відпочивати. ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою, відмовлявся від проходження медичного огляду, дачі пояснень та підписання протоколу. Цим відеозаписом підтверджується і присутність при відмові від проходження огляду ОСОБА_2 свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення з огляду на твердження апелянта про розгляд справи у його відсутність та у відсутність правопорушника ОСОБА_2

Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 завчасно, з 06.09.2018 р., знав, що стосовно нього у суді перебуває на розгляді протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого призначено до розгляду на 17.09.2018 року (а.с.10).

Про те, 17.09.2018 р. ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з бажанням скористатись юридичною допомогою адвоката (а.с.11), хоча до цього ОСОБА_2 мав достатньо часу, щоб організувати свій захист, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо нього був складений, ще 24.07.2018 року, а він був завчасно повідомлений про час та місце судового розгляду.

Суд задовольнив вказане клопотання та відклав розгляд справи на 02.10.2018 року.

Разом з тим, 02.10.2018 року до суду було подано клопотання захисника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи (а.с.17), в якому зазначено, що угоду про надання правової допомоги з ОСОБА_2 ним було укладено лише 01.10.2018 року, а саме за один день до розгляду справи, що також свідчить про те, ОСОБА_2 мав достатньо часу щоб укласти угоду та реалізувати своє право на захист.

Суд, в черговий раз, з метою дотримання прав ОСОБА_2, знову відклав розгляд справи на 11.10.2018 року.

Про те і у цей день правопорушник ОСОБА_2 до суду не з'явився про причини неявки суд не повідомив, а від захисника ОСОБА_1, в день розгляду справи, надійшло чергове клопотання про відкладення судового засідання, хоча попередньо при ознайомленні з матеріалами справи 05.10.2018 року клопотань щодо відкладення розгляду справ в зв'язку з перебуванням у іншому судовому процесі він не заявляв.

Зазначена поведінка ОСОБА_2, який мав достатньо часу щоб підготувати свій захист та скористатись юридичною допомогою, не з'являвся в судові засідання без поважних причин, в тому числі і 11.10.2018 року та не вказував про поважну причину своєї неявки, свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами з метою уникнення відповідальності, оскільки термін накладення на нього адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП підходив до завершення.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції було відновлено право ОСОБА_2, надано можливість стороні захисту в повній мірі скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення, оскільки висновки суду ґрунтуються на доказах, що містяться у матеріалах справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП йому призначено мінімальне стягнення.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук