П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 05 травня 2018 року в 10 год. 15 хв. біля будинку № 3 по вул. Озерній в м. Києві, керував автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства. На його думку, суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що в постанові суду помилково вказано, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 порушив п. 2.5 ПДР України та те, що ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав себе винуватим. Ці обставини не відповідають дійсності.

Крім того, захисник ОСОБА_2 звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, проте в протоколі не вказано, від проходження якого саме огляду він відмовився.

Захисник зазначає, що ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак наркотичного сп'яніння, оскільки повідомив, що має хронічне тремтіння пальців рук.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, проте не бажав їхати до медичної установи для проходження такого огляду. Захисник зазначає, що в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, що свідчить про те, що поліцейські порушили порядок проходження огляду на стан сп'яніння та вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримався в повній мірі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо ОСОБА_3, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Як зазначає в апеляційній скарзі захисник, ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду, а тому доводи захисника про порушення порядку огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду в лікаря - нарколога.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечував того, що був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак наркотичного сп'яніння, оскільки повідомив, що має хронічне тремтіння пальців рук.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_3 ознайомлений з правами та обов'язками. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення містяться письмові пояснення ОСОБА_3, відповідно до яких він за кермо автомобіля не сяде. Проте будь - яких зауважень стосовно того, що він не бажав проходити огляд у зв'язку з вищевказаною причиною ОСОБА_3 не заявляв.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах провадження направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я є непереконливими, оскільки він відмовився їхати до медичного закладу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що він не хотів їхати до медичної установи, щоб пройти огляд на стан визначення наркотичного сп'яніння, а наполягав на проходженні огляду на місці.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу Iцієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Апеляційний судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_3 інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував проїхати до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Більше того, поліцейський роз'яснив ОСОБА_3 наслідки відмови від проходження огляду, а саме, що така відмова є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду та водночас не зазначав підстави своєї відмови, про які він заявляв в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах провадження направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я є непереконливими, оскільки він відмовився їхати до медичного закладу.

В той же час, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про те, що в мотивувальній частині постанови суду невірно вказане прізвище особи, яка начебто порушила п. 2.5 ПДР України, а саме ОСОБА_7, заслуговують на увагу.

Апеляційний суд вважає, що суд помилково вказав, що ОСОБА_7 порушив п. 2.5 ПДР України, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 травня 2018 року ОСОБА_3 керував автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що вказана неточність, як така, не впливає на суть прийнятого судом першої інстанції рішення, підлягає виправленню, а постанова суду в цій частині - зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, змінити.

Виключити з постанови суду вказівку на те, що ОСОБА_4 порушив п. 2.5 ПДР України.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун