Справа №: 310/8133/18
3/310/2278/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2018 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Дністрян О.М., при секретарі Уставицькій Н.М., за участю прокурора Ємельяненка С.В., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, який надійшов з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, працює на посаді начальника митного поста «Бердянськ» Запорізької митниці ДФС, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, -

- за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 247 від 24 вересня 2018 року, 11 серпня 2017 року, знаходячись у місті Бердянськ Запорізької області, начальник митного поста «Бердянськ» Запорізької митниці ДФС, радник податкової та митної справи І рангу ОСОБА_1 видав довіреність, посвідчену та зареєстровану в реєстрі за № 556 приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2, громадянину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з повноваженнями користуватися та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортним засобом: марка Mazda, модель 6, рік випуску 2006, тип легковий седан, номер шасі (кузова, рами) JMZGG12F761643646, колір сірий, знятого з реєстраційного обліку для реалізації, знак для разових поїздок 08ВВ1401, що за поясненнями ОСОБА_3 ототожнює та підтверджує факт придбання ним у останнього вище згаданого транспортного засобу. Того ж дня, після отримання вищезазначеної довіреності, ОСОБА_3 одразу ж передав начальнику митного поста «Бердянськ» Запорізької митниці ДФС, раднику податкової та митної справи І рангу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.08.2017р. (1USD = 25,69UAH) становило 128450,00 грн., зазначена сума за домовленістю останніх була визначена як ціна продажу згаданого вище транспортного засобу. Далі, 29 серпня 2017 року в сервісному центрі РСЦ №2342 МВС в Запорізькій обл., був вчинений правочин у вигляді укладання договору купівлі-продажу №2342/2017/599904 транспортного засобу марки Mazda-6, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак 08ВВ1401, з об'ємом двигуна 1999 см3, 2006 року випуску. Сторонами у даному договорі зазначені, продавець начальник митного поста «Бердянськ» Запорізької митниці ДФС, радник податкової та митної справи І рангу ОСОБА_1, в особі ОСОБА_3, що діяв на підставі доручення продавця, та покупець ОСОБА_4, з другої сторони. Вартість продажу транспортного засобу згідно договору склала 206876,25 грн.. Таким чином у начальника митного поста «Бердянськ» Запорізької митниці ДФС, радника податкової та митної

справи І рангу ОСОБА_1, який будучи суб'єктом декларування та отримавши дохід на суму 128450,00 гри. що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017р. (1600 х 50 = 80000 грн.), починаючи з 11.08.2017 року виник обов'язок відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у десятиденний строк подати письмове повідомлення про суттєві зміни у майновому стані про отримання ним доходу шляхом заповнення відповідної форми змін в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua. Кінцевою датою подання такого повідомлення, без порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у даному випадку, є 21.08.2017 року. Проте встановлено, що згідно публічної частини Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування (гіперпосилання на Реєстр - https://public.nazk.gov.ua) повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування начальника митного поста «Бердянськ» Запорізької митниці ДФС, радника податкової та митної справи І рангу ОСОБА_1 про отримання доходу від продажу транспортного засобу на суму, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017р., було подано лише 06.09.2018р., що є порушенням вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Також у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що начальник митного поста «Бердянськ» Запорізької митниці ДФС, радник податкової та митної справи І рангу ОСОБА_1 будучи згідно з п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання коруїщїї» та абз. 14 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону суб'єктом декларування, приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб'єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, 11.08.2017р. отримав дохід від продажу транспортного засобу на суму 128450,00 грн., який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017р. (1600 х 50 = 80000 грн.), своєчасно не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, що виникли у зв'язку із отриманням зазначеного доходу, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (в редакції Закону № 1700-VIІ від 14.10.2014) - несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, в протоколі № 247 від 24 вересня 2018 року зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, є 06.09.2018р., тобто день несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а фактичним днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення є дата складання протоколу, тобто 24.09.2018р., оскільки саме в цей день посадовою особою органу Національної поліції надається оцінка зібраним доказам у їх сукупності.

В судовому засіданні особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1, свою провину не визнав та пояснив, шо про продаж автомобіля ним було повідомлено у щорічній декларації ще за шість місяців до складання протоколу, ніякого умислу у нього не було. В серпні 2017 року між ним та ОСОБА_3 була усна домовленість, що останній як посередник буде займатися продажем його автомобіля по максимально можливій ціні. Також він отримав від ОСОБА_3 у серпні 2017 року як завдаток 70 тисяч грн., про що свідчить його розписка від 10.08.2017р.. Про те, що ОСОБА_3 продав його автомобіль він дізнався вже з довідки про доходи перед заповненням декларації за 2017 рік і все це було одразу ж відображено ним у щорічні декларації за 2017 рік. Крім того, він телефонував до НАЗК з питанням щодо необхідності повідомляти, коли він вже відобразив у щорічній декларації. Також пояснив, що на підставі виданої ним довіреності 11.08.2017 року, ОСОБА_3 від його імені продав належний йому автомобіль марки Mazda 6, проте грошові кошти від продажу вказаного автомобіля він передавав йому частинами, а саме: 70000 грн. передав 10.08.2017 року в якості передплати, в рахунок оплати по договору 70000грн. 17.03.2018 року, а також останній платіж в сумі 66000 грн. сплатив 02.09.2018року. Вищевказані факти підтверджуються розписками від 10.08.17р., 17.03.18р. та 02.09.2018р.. Оскільки при сплаті часткових платежів його майновий стан не зазнавав суттєвих змін, так як отриманий дохід не перевищував 50 прожиткових мінімумів, потреба у направленні відповідного повідомлення до НАЗК була відсутня. Водночас, відомості про вищевказаний правочин та нараховану податковим агентом суму на підставі інформації, отриманої ним від податкових органів, були відображені ним у відповідних розділах щорічної декларації за 2017 рік. Таким чином, про отримання доходу від продажу автомобіля він повідомив 03.03.2018р., тобто за шість місяців до складання стосовно нього протоколу, який датовано 24.09.2018р.. Декларація про суттєви зміни в майновому стані ним була подана в установлений законом десятиденний термін після отримання остаточної суми розрахунку від продажу автомобіля. Вважає, що зазначені ним факти вже виключають наявність в його діях суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, вини у формі умислу, а також мотиву (корисливого, особистої зацікавленості тощо). Крім того, отримання від продажу певного майна грошових коштів, сума яких відповідає вартості цього майна, свідчить про зміну лише якісного показнику майнового стану (один вид майна змінюється на інший), але при цьому не змінюється кількісний показник майнового стану, за умови отримання грошової суми, еквівалентної вартості проданого майна. З пояснення ОСОБА_3 виходить, що нібито 11.08.2017р., при оформленні довіреності, ОСОБА_3 передав йому 5000 доларів США, що по курсу НБУ на той час складало 128450 грн., при цьому, ОСОБА_3 стверджує, що їздив на автомобілі протягом місяця, але автомобіль став ламатись і він був вимушений його продати 29.08.2017р. за 206876,25грн., що по курсу НБУ на той час складало 8108 доларів США. Крім того, що в поясненнях ОСОБА_3 є явні невідповідності, виходить, що він продав свій автомобіль майже вполовину дешевше його ринкової вартості, тобто кількісні показники мого майнового стану зазнали втрат. Зміна майнового стану (його кількісного показника) з точки зору Закону відбувається лише за умови безоплатного збільшення кількісних показників майнового стану (отримання подарунку, спадщини, виграшу і т.ін.), або оплатного, - але коли вартість придбаного майна завідомо більша розміру фактично виплачених грошових коштів (при купівлі), або сума отриманих грошових коштів завідомо більша вартості придбаного майна (при продажу). При цьому такі обставини є предметом доказування, з врахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості. За таких обставин продаж майна (або його придбання) за відповідною вартістю, не змінює майновий стан особи, оскільки змінюється лише якісний показник майнового стану, в той час як кількісний показник при цьому не змінюється. Крім того, зміна якісного показника майнового стану суб'єкта декларування при таких обставинах не залишається непідконтрольною державі, оскільки знаходить своє відображення в щорічних деклараціях про майновий стан та доходи. Також вважав, що досудова перевірка у справі проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі. Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення. Просив суд провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу та події зазначеного адміністративного правопорушення

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеним вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, та необхідним призначити йому стягнення визначене санкцією даної статті у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700,00 грн.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора та дослідивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає, зокрема, у разі неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме, отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. При цьому діяння, передбаченіст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду начальника митного поста «Бердянськ» Запорізької митниці ДФС, радник податкової та митної справи І рангу, тобто згідно п.п «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією, зокрема, суб'єктом відповідальності за ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» в частині недодержання додаткових заходів здійснення фінансового контролю.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення в частині не повідомлення про суттєві зміни в майновому стані після отримання 11.08.2017р. доходу від продажу транспортного засобу на суму 128450,00 грн., який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017р. (1600 х 50 = 80000 грн.).

Проте, на підтвердження цих обставин надаються лише пояснення ОСОБА_3 про

передачу ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 5000 доларів США, які спростовуються його ж розписками від 10.08.2017р., від 17.03.2018р. та 02.09.2018р. про передачу ОСОБА_1 грошей за проданий автомобіль частинами (а.с.122-124).

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Наведена правова позиція повністю кореспондується зі змістом ст.62 Констинуції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Під ознаками корупції згідно розділу 1 загальних положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визнається використання суб'єктом, на якого поширюється дія закону наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Аналогічне трактування змісту та суті корупційних правопорушень міститься і в рішенні Конституційного Суду України від 06.10.10 року (справа № 1-27/2010 про корупційне правопорушення та введення в силу антикорупційних законів). Суд звернув увагу, що у ратіфікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

З матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що він у щорічній декларації за 2016 рік (а.с.91-99) задекларував наявність у нього з 21.03.2008р. автомобіля Mazda, модель 6, рік випуску 2006. Крім того, у щорічній декларації за 2017 рік задекларував дохід від відчуження цього автомобіля у розмірі 206876 грн. (а.с.100-112).

За таких обставин, між іншим, не можна вважати події та обставини отримання грошей від продажу автомобіля, який вже знаходився у його власності, наявність та вартість якого також була ним задекларована, змінами (покращенням) його майнового стану взагалі, та, зокрема, пов'язаними з корупційною діяльністю або яка підпадає під ознаки корупції, зважаючи на наведені тлумачення змісту цих правових понять. Подія продажу свого ж майна безумовно не свідчить про використання ОСОБА_1 наданих йому службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб чи інших аспектів корупційної діяльності, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Вважаю, що ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження складу даного правопорушення в діях ОСОБА_1, тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

В матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 172-6, ст. ст. 7, 9-11, 38, 213, 221, 245, 247, 255, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з дня її винесення сторони можуть подати апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду ОСОБА_5