Справа № 226/1538/18
Провадження № 3/226/386/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Людмила Іванівна, за участю прокурорів Калька Р.Ю., Натеси М.М., адвоката ОСОБА_1,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, яка народилася 21 січня 1994 року в м. Сніжному Донецької області, є громадянкою України, обіймає посаду інспектора сектору моніторингу Мирноградського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за ч.1 ст.172-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення від 22.06.2018 №№-14, -15, -16, -17, які надійшли до суду з Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, ОСОБА_2, обіймаючи посаду інспектора сектору моніторингу Мирноградського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області, будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст.43 зазначеного Закону, яка зобовязує субєктів відповідальності не розголошувати і не використовувати в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у звязку із виконанням своїх службових повноважень, порушила зазначені вимоги, розповсюдивши у своїх інтересах інформацію з обмеженим доступом. Так, ОСОБА_2 інкриміновано вчинення в період з 22.12.2017 року по 02.02.2018 року дій щодо передання відомостей з бази «АРМОР», до якої вона мала доступ у звязку з виконанням службових обовязків, про притягнення до юридичної відповідальності певного переліку фізичних осіб ОСОБА_3, що за своєю суттю є адміністративним правопорушенням, повязаним із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 23 липня 2018 року справи №3/226/386/2018, №3/226/387/2018, №3/226/388/2018 і №3/226/389/2018 щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-8 КпАП України обєднані в одне провадження за №3/226/386/2018.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення заперечувала та пояснила, що в період з грудня 2017 року по лютий 2018 року дійсно передавала відомості з ІІПС «Армор», до якої мала доступ у звязку із виконанням свої службових повноважень, своєму співмешканцю ОСОБА_3 Обіймаючи посаду інспектора служби безпеки ПАТ «АПК-Інвест», ОСОБА_3 мав своїм завданням перевірку кандидатів на вакантні посади на підприємстві, і вона надавала на його вимогу службову інформацію щодо запитуваних ним осіб, проте робила це не за винагороду, а через перебування з ним у близьких стосунках. Спростовує факт отримання від ОСОБА_3 неправомірної вигоди. Також вказує, що не була обізнана про заборону вчинення таких дій та їхню караність.

Прокурор вважав вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-8 КпАП України доведеною і просив визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення та у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності провадження у справі закрити.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши протокол та додані до нього докази, доходжу таких висновків.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції». Згідно з абз.5 ч.1 ст.1 цього Закону корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Субєктами, на яких поширюється дія Закону «Про запобігання корупції», є, зокрема, державні службовці, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції, і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_2 30.12.2016 року наказом ГУ НП в Донецькій області №449о/с призначена на посаду інспектора сектору моніторингу Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області. В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила, що продовжує займати зазначену посаду.

05.03.2018 року прокуратурою Донецькою області було відкрите кримінальне провадження за №0000115 щодо ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

Постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_4 від 22.06.2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000115 від 05.03.2018 року за фактом отримання неправомірної вигоди інспектором Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 за ч.1 ст.368 КК України закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Слідчим постановлено направити матеріали провадження щодо ОСОБА_2 до Донецького управління ДВБ НПУ для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у звязку із наявністю в її діях ознак вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначена постанова слідчого не була оскаржена сторонами кримінального провадження та на час розгляду справи суддею є чинною.

Так, цією постановою встановлено, що 06.06.2017 року ОСОБА_2 була ознайомлена із «Положенням про Інтегровану інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України», затвердженим наказом МВС України №436 від 12.10.2009 року. Відповідно до цього Положення інформація, що зберігається в інформаційних підсистемах ІІПС, використовується виключно зі службовою метою.

07.06.2017 року ОСОБА_2 відповідно до її функціональних обовязків надано авторизований доступ до інформаційних ресурсів регіонального вузла ІІПС з автоматизованого робочого місця в службовому кабінеті Мирноградського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області.

У грудні 2017 року ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_2 передавати йому за винагороду відомості з електронної бази Національної поліції України щодо притягнення до юридичної відповідальності осіб, які прагнуть працевлаштуватися до ПАТ «АПК-Інвест», де ОСОБА_3 працював на той час інспектором служби безпеки, і ОСОБА_2 його пропозицію прийняла.

22 грудня 2017 року зранку ОСОБА_3 вперше передав ОСОБА_2 паперовий аркуш зі списком з пяти осіб для їх подальшої перевірки за ІІПС «АРМОР». Того ж дня ОСОБА_2 за допомогою службового доступу до ІІПС отримала відповідну інформацію щодо зазначених в аркуші осіб і передала її ОСОБА_3 через свій мобільний термінал та додаток «Viber». Ввечері того ж дня ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 грошову винагороду в сумі 100,00 гривень.

09 січня 2018 року ОСОБА_3 вдруге передав ОСОБА_2 список з трьох осіб, щодо яких йому була необхідна інформація з ІІПС. ОСОБА_2 знову, скориставшись службовим запитом до інформаційно-пошукових систем МВС України, отримала дану інформацію, передавши того ж дня її ОСОБА_3 за винагороду в сумі 100,00 гривень.

18 січня 2018 року ОСОБА_3, використовуючи свій мобільний термінал, створив два фото-файли зі списком з 24 осіб, які через мобільний додаток «Viber» передав ОСОБА_2 Того ж дня ОСОБА_2 знову, скориставшись службовим доступом до ІІПС, отримала відповідну інформацію щодо зазначених у файлі 24 осіб і передала її ОСОБА_3 через свій мобільний термінал та додаток «Viber», а ввечері при особистій зустрічі з ним передала йому аналогічну роздруковану на папері інформацію, після чого отримала від ОСОБА_3 винагороду в сумі 100,00 гривень.

19 січня 2018 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 через мобільний термінал інформацію стосовно ще трьох осіб, отриману аналогічним способом через пошукову систему ІІПС.

01 лютого 2018 року ОСОБА_3, використовуючи свій мобільний термінал, створив два фото-файли зі списком з 14 осіб, які через мобільний додаток «Viber» передав ОСОБА_2 для їх подальшої перевірки за інформаційними підсистемами ІІПС. Того ж дня ОСОБА_2, отримавши відповідну інформацію, створила запити до ІІПС стосовно 14 осіб, і наступного дня, а саме, 02 лютого 2018 року, через свій мобільний термінал та додаток «Viber» передала дану інформацію ОСОБА_3, отримавши за це від нього пляшку шампанського.

В суді ОСОБА_2 підтвердила вчинення нею зазначених вище дій в тому ж обсязі і в той самий час, що вказані в постанові. Разом з тим, заперечила отримання за цю інформацію будь-якої винагороди з боку ОСОБА_3

Оскільки отримання винагороди за незаконне розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у звязку з виконанням службових або інших визначених законом повноважень згідно з диспозицією частини першої статті 172-8 КпАП України не входить до складу даного адміністративного правопорушення, вказана обставина не є предметом доказування у справі і її наявність або відсутність не має бути встановлена в ході розгляду справи.

Статтею 68 Конституції України закріплено, що кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно зі ст.43 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у звязку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов'язків, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про захист персональних даних» використання персональних даних працівниками субєктів відносин, пов'язаних із персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обовязків. Ці працівники зобовязані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм були довірені або які стали відомі у звязку з виконанням професійних чи службових трудових обовязків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобовязання чинне після припинення ними діяльності, повязаної із персональними даними, крім випадків, установлених законом. Згідно з ч.2 ст.14 цього ж Закону поширення персональних даних без згоди субєкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Наказом Національної поліції України №385 від 10.05.2016 року затверджено «Перелік відомостей, що становлять службову інформацію в системі національної поліції України». Відповідно до п.4 розділу XVIII цього Переліку відомості щодо осіб, які підозрюються, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, узяті під варту або піддані адміністративному арешту та засуджені, у тому числі їх фотографії є службовою інформацією.

Згідно з ч.3 ст.10 Закону України «Про захист персональних даних» використання персональних даних працівниками субєктів відносин, повязаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їх професійних чи службових або трудових обовязків. Ці працівники зобовязані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у звязку з виконанням професійних чи службових або трудових обовязків, крім випадків, установлених законом.

Не є спроможними посилання ОСОБА_2 на те, що вона не знала про заборону розголошення та використання інформації, а також на те, що вона не була ознайомлена із Положенням про Інтегровану інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України. Алгоритм дій особи, що є користувачем баз даних з обмеженим доступом, визначений діючим законодавством, в сукупності із характеристиками та вимогами до посади, яку обіймає ОСОБА_2, і взагалі зі статусом співробітника органу Національної поліції України сам по собі презюмує обізнаність щодо неухильного дотримання особою вимог Закону і обовязок такого дотримання. До того ж, виходячи зі змісту статті 57 Конституції України, в державі діє презумпція знання закону всіма громадянами, якщо закон був доведений до їх відома шляхом його офіційного оприлюднення.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, неодноразово, а саме, 22.12.2017, 09.01.2018, 18.01.2018, 19.01.2018, 01.02.2018 розголошувала у своїх інтересах інформацію, яка стала їй відома у звязку із виконанням службових повноважень.

Відтак, наявні обґрунтовані підстави вбачати в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-8 КпАП України.

Обставини вчинення ОСОБА_2 даного адміністративного правопорушення підтверджуються протоколами про адміністративне правопорушення від 22.06.2018 року №№ -14, -15, -16, -17, складеними старшим оперуповноваженим Донецького управління ДВБ Національної поліції України ОСОБА_5, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115

від 05.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, протоколами допиту ОСОБА_2 та ОСОБА_3, постановою про закриття кримінального провадження від 22.06.2018, поясненнями ОСОБА_2 в суді, а також доказовими матеріалами, долученими до протоколів про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, винуватість ОСОБА_2 доведена і її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-8 КпАП України.

При розгляді справи згідно зі статтею 280 КпАП України, належить зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, дійшовши висновку про факт вчинення ОСОБА_2 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, належить встановити, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Дана справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду 22.06.2018 року після закриття кримінального провадження 22.06.2018 року, тобто в межах строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ч.5 ст.38 КпАП України в один місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Отже, у судді наявні всі підстави для встановлення наявності або відсутності винуватості особи, однак відсутні підстави для накладення на неї адміністративного стягнення.

При цьому слід зауважити, що провадження у справах про адміністративне правопорушення за закінченням строків, визначених у статті 38 КпАП України, є формою вираження відмови держави саме від притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом накладення стягнення, а не взагалі від встановлення винуватості або невинуватості особи. Насамперед з метою додержання прав і свобод особи, стосовно якої розглядається справа, суддя зобовязаний розглянути справу по суті, незважаючи на закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КпАП України, якщо особа заперечує свою винуватість.

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-8 КпАП України, доведена повністю, але на день розгляду справи строк притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ч.5 ст.38 КпАП України, закінчився, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.172-8, ст.ст.38, 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-8 КпАП України.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-8 КпАП України закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п.7 ст.247 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд і набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не подана.

Суддя Л.І. Клепка