Справа № 366/3635/17 Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 33/780/47/18 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 257 04.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 січня 2018 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 28 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Нові Макалевичі Іванківського району Київської області, громадянина України, працюючого - ДП «Іванків Держлісгосп», лісокультурником, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 30 (тридцяти) годин громадських робіт; стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 07 листопада 2017 року в АДРЕСА_1 близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_1 вчинив насильство в сім'ї відносно своєї дружини, громадянки ОСОБА_2, а саме: ображав брутальною лайкою.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Іванківського районного суду Київської області від 28 листопада 2017 року та закрити провадження по справі. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова була винесена на невірно оцінених обставинах, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, чим було порушено вимоги ст. 280 КУпАП, у зв'язку з чим вона є незаконною. Зазначає, що твердження ОСОБА_2 про те, що він нецензурно висловлювався в її адресу не відповідають дійсності, оскільки на час інциденту вони фактично припинили шлюбні відносини та ним було подано позов про розірвання шлюбу, і ОСОБА_2 шукала будь-яку причину для виклику поліції й надання щодо нього неправдивих свідчень. Апелянт зазначає, що між ним та ОСОБА_2 дійсно виник невеликий конфлікт через те, що вона незаконно вилучила в нього пакет важливих документів, про що він подав відповідну заяву до поліції. На думку ОСОБА_1, поліція упереджено до нього відноситься, не бажаючи неухильно дотримуватися закону при вирішення спірних питань, які виникають між ним та ОСОБА_2 Апелянт зазначає, що він має позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, не вживає спиртні напої, веде спокійний спосіб життя, намагається налагодити відносини з своїми дітьми, проте, ОСОБА_2 налаштовує їх проти нього, він не відмовляється їм допомагати. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги його аргументи, не дослідив їх та дав неправильну оцінку.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про день та час розгляду його апеляційної скарги повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому вважаю за можливе розглянути справу в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто за умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Абзацом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» визначено, що насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю. В абзаці 4 вищевказаної статті зазначено, що під психологічним насильством в сім'ї розуміється насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Згідно ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, в абз. 6 та 7 ч. 1 ст. 1 «Про попередження насильства в сім'ї» передбачено, що члени сім'ї є особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання; жертва насильства в сім'ї - член сім'ї, який постраждав від фізичного, сексуального, психологічного чи економічного насильства з боку іншого члена сім'ї.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №572931 від 07 листопада 2017 року, інкриміноване ОСОБА_3 адміністративне правопорушення було вчинено ним 07 листопада 2017 року /а.с.2/.

Відповідно до наданої ОСОБА_1 копії рішення Іванківського районного суду Київської області у справі №366/3168/17, шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано 20 листопада 2017 року /а.с.26/, тобто, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, не зважаючи на подання позову про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були сім'єю в розумінні чинного законодавства України, у зв'язку з чим, аргументи апелянта щодо відсутності сімейних відносин не можуть бути взяті судом до уваги.

Вказівка ОСОБА_1 на його звернення до правоохоронних органів щодо протиправної поведінки ОСОБА_2 не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судом першої інстанції правильно було враховано як докази вини ОСОБА_1 рапорт поліцейського Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_4, відповідно до якого він склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП /а.с.6/; письмові пояснення ОСОБА_2, 1972 р.н., з яких вбачається, що вона проживає за вказаною адресою (АДРЕСА_1) разом з своїм чоловіком ОСОБА_1 та 07 листопада 2017 року близько 13 години 00 хвилин вона перебувала вдома, в той час до будинку зайшов її чоловік, який відразу почав висловлюватись в її адресу брутальною лайкою та звинувачувати її в тім, що вона сховала документи на будинок. Коли вона сказала, що документи не брала, то він почав її ображати нецензурними словами /а.с.3/; письмові пояснення ОСОБА_5, 1998 р.н., відповідно до яких 07 листопада 2017 року він перебував вдома по місцю свого проживання. Близько 13 години до будинку увійшов його батько, ОСОБА_1, який відразу почав висловлюватись в адресу його матері брутальною лайкою та звинувачувати її, що вона сховала їх документи. На прохання матері до батька припинити свої дії він не реагував та поводив себе зухвало /а.с.4/.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції було дотримано вимог чинного законодавства, спрямованих на своєчасний і об'єктивний розгляд справи.

Окрім того, санкцією ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк від 30 до 40 годин або адміністративний арешт на строк до 7 діб.

На ОСОБА_1 судом першої інстанції було накладено мінімальний розмір стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та його особи.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів висновки суду першої інстанції у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 28 листопада 2017 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон