Дата документу Справа № 336/4079/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 336/4079/18 Головуючий в 1 інстанції - Дацюк О.І.
Провадження № 33/807/19/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в 2 інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Купрікова Д.О. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 19 липня 2018 року о 02 год. 40 хв. в м. Запоріжжі по вул. Шевченка 61, керував транспортним засобом Mercedes-Benz A160, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився на місці зупинки у присутності двох свідків із застосуванням спеціального засобу Alcotest Drager 6810, яким встановлено позитивний результат - 1,16 проміле алкоголю. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати у зв'язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він транспортним засобом не керував, а знаходився на задньому пасажирському сидінні, і на його прохання надати доказ перебування за кермом автомобіля, співробітник поліції жодним чином не зреагував.

Також звертає увагу на те, що транспортний засіб було зупинено о 02 годині, а в протоколі було вказано «03 година 24 хвилини», чим було порушено норми ч. 1 ст. 256 КУпАП. Крім того, протягом значного часу інспектори поліції чинили на нього емоційний тиск, залякували та казали, що доставлять його до райвідділу, де він проведе 72 години, якщо не пройде перевірку на стан сп'яніння.

Також поліцейський порушив порядок огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки він повинен був повідомити про порядок застосування спеціального технічного засобу, надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого часу засобу вимірювальної техніки, а безпосередньо перед проходженням огляду у присутності водія та двох свідків відкрити новий «муштук», встановити його в технічний прилад та провести контрольну пробу повітря.

У протоколі про адміністративне правопорушення в графі «суть адміністративного правопорушення» було зазначено, що огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу алкотестер «Драгер» без зазначення його номеру та відомостей про те, чи дозволений він до застосування, чи має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого часу.

Також вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що він належним чином викликався, про існування справи він дізнався лише 10 серпня 2018 року о 10 годині, на час розгляду справи знаходився за межами території України, у зв'язку з чим попросив дружину направити клопотання про перенесення розгляду справи, і тому вважає, що його не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, чим було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Крім того, постанова суду взагалі не містить у собі вказівки на те, якими саме доказами підтверджується його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, не проведено аналіз тих фактичних обставин справи, на підставі яких суд дійшов переконливого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також при накладенні стягнення суддя не виконав вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки не було враховано його особу, майновий стан та пом'якшуючі обставини при обранні виду адміністративного стягнення, до того ж, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику, сімейний стан тощо.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення апелянта, його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч твердженням апелянта, судом першої інстанції були дотримані вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні цього адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також поясненнях цих свідків, якими засвідчено факт проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння із застосуванням приладу «Драгер» та показники результатів тесту - 1,16 ‰, даних щодо результатів використання приладу "Драгер", відповідно до яких у ОСОБА_2 було виявлено 1,16 ‰ алкоголю, та відповідного Акту огляду на стан сп'яніння.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що він транспортним засобом не керував, а керувала інша людина, а він знаходився на пасажирському сидінні, то вони є необґрунтованими, оскільки спростовуються змістом відеозапису з відеореєстратору автомобіля патрульної поліції, з якого, зокрема, вбачається, що після зупинки автомобіля Мерседес, до дверці водія підходить поліцейський, але двері йому водій не відчиняє, через деякий час з протилежного боку з двох правих дверей пасажирів виходить троє людей, у тому числі і ОСОБА_2 При цьому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції також і про те, що аналогічні ОСОБА_2 давав показання й коли він був визнаний винним тим самим судом у 2014 році у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 19).

З вказаних вище підстав суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_6, надані ним в суді апеляційної інстанції, зокрема про те, що за кермом автомобіля знаходився він, а не ОСОБА_2, оскільки він є другом останнього і таким чином намагається допомогти ОСОБА_2 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що поліцейський порушив порядок огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки він повинен був повідомити про порядок застосування спеціального технічного засобу, надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого часу засобу вимірювальної техніки, а безпосередньо перед проходженням огляду у присутності водія та двох свідків відкрити новий «муштук», встановити його в технічний прилад та провести контрольну пробу повітря, в протоколі про адміністративне правопорушення алкотестер «Драгер» вказаний без зазначення його номеру та відомостей про те, чи дозволений він до застосування, чи має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого часу, є також необґрунтованими, оскільки всі види газоаналізаторів Drager Alcotest, який зареєстрований на території України відповідно до свідоцтва №14455/2014, строк дії якого є необмеженим, зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, згідно з Переліком, затвердженим наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року №1529. За таких обставин, відсутні підстави вважати недостовірними результати огляду ОСОБА_2, проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», а тому доводи останнього щодо неналежної роботи такого приладу і незаконності його використання патрульними поліцейськими не знайшли свого підтвердження.

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що транспортний засіб було зупинено о 02 годині, а в протоколі було вказано «03 година 24 хвилини», то вони також є безпідставними, оскільки транспортний засіб був зупинений робітниками поліції о 02 годині 40 хвилин (а.с. 1), що співпадає з часом пояснень свідків, а саме: 02 години 46 хвилин та 02 години 50 хвилин (а.с. 7-8), а о 03 годині 27 хвилин був складений протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

Не заслуговують на увагу доводи апелянта і про те, що його не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, чим було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 двічі був належним чином повідомлений про час і місце розгляду його справи у суді першої інстанції (29.07.2018, 10.08.2018), однак на вказані вище дати останній в суд не з'явився і причини неявки своєчасно не повідомив. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що, по-перше, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження, однак ОСОБА_2 цього не робив, по-друге, під час апеляційного розгляду справи права останнього, передбачені ст. 268 КУпАП, були поновлені, останній мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, всі його доводи перевірені судом апеляційної інстанції, проте, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, не спростовані.

Що стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, то вони також не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять в собі достатніх даних для висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в тому числі через його невідповідність нормам чинного законодавства, порушення яких призвело або могло призвести до неправильного застосування норм процесуального або матеріального права, як про це безпідставно зазначається в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно, а вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення на ОСОБА_2, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про його особу і обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, і наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинені правопорушення, а також відповідає меті виховання особи, що їх вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Враховуючи вказане вище, апеляційний суд вважає також необґрунтованими доводи апелянта і про те, що судом не було враховано дані про його особу, майновий стан та пом'якшуючі обставини при обранні виду адміністративного стягнення, до того ж, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику, сімейний стан тощо.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Білоконев