Справа №461/6350/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року суддя Галицького районного суду м. Львова Городецька Л.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1,

за ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

27 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 не сплачує на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у розмірі 1200 грн. щомісячно, що призвело до виникнення заборгованості, яка становить 58390,00 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 20 лютого 2018 року у виконавчому провадженні ВП 38142011.

При підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду та перевірці правильності складання протоколу та інших матеріалів у порядку ст. 278 КУпАП, було встановлено наступне.

Імперативна вимога частини 12 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» покладає на державного виконавця обовязок скласти протокол про адміністративне правопорушення у разі наявності у діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У свою чергу, відповідальність за статтею 183-1 КУпАП настає у разі несплати аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання або ж несплати аліментів на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

За повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою та другою цієї статті, настає відповідальність, що передбачена санкцією частини третьої статті 183-1 КУпАП.

Як слідує із положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням, в тому числі, і принципу законності (п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів).

Тобто, державний виконавець, будучи особою, уповноваженою складати протокол про адміністративне правопорушення, зобовязаний діяти виключно в межах і у спосіб, що передбачені законом, що прямо передбачено нормами Конституції України.

Втім, цих положень законодавства України, державний виконавець при складані направленого до суду протоколу про адміністративне правопорушення не дотримався, внаслідок чого останній однозначно не відповідає вимогам закону і містить такі суттєві недоліки, які недозволяють здійснити провадження за ним.

Так, відповідно ж до положень ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Однак, направлений до суду протокол про адміністративне правопорушення №38142011 від 23 серпня 2018 року не відповідає положенням вказаної правової норми.

Зокрема, протокол не містить даних щодо дати, часу і місця вчинення правопорушення, з урахуванням того факту, що дане правопорушення є триваючим.

Слід наголосити, що протокол фактично не містить викладу обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Крім того, у протоколі не зазначено частину статті ст. 183-1 КУпАП, в той час як законодавча конструкція останньої містить три частини, а суд (суддя) позбавлений законодавчо визначеної можливості самостійно кваліфікувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто самостійно надати правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу адміністративного правопорушення, передбаченому КУпАП.

Тобто, у даному випадку відсутня конкретизація правової норми, на підставі якої ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Більше того, як вказано вище, протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, у даному випадку, жодного підпису ОСОБА_1 протокол не містить.

В той же час, графа «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» незаповнена.

Окрім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення не в повній мірі відображено дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, що мають суттєве значення при прийнятті рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та не зазначено документ, на підставі якого було встановлено його особу

Протокол, окрім цього, не містить вказівки на наявність/відсутність потерпілої від адміністративного правопорушення особи, що позбавляє орган, який розглядає справу, можливості достовірно встановити наявність/відсутність цих осіб, які згідно положень КУпАП, є учасниками справи про адміністративне правопорушення і мають у ньому передбачені законом права і обовязки.

Направлений до суду протокол, окрім вказаного, не містить жодних даних про вручення/невручення другого екземпляра протоколу, що прямо визначено, зокрема, ч.2 ст. 254 КУпАП і є гарантією забезпечення права особи на справедливий суд, яке гарантоване їй статтею 6 Конвенції про захист пав і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ. 1950 р.).

В той час, слід нагадати, що статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в той час як згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, обовязок збирання доказів у цьому випадку покладено на державного виконавця, як особи, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Втім, з урахуванням виявлених недоліків протоколу про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2018 року відносно ОСОБА_1 його невідповідності вимогам КУпАП, відсутня можливість надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, виникла необхідність у дооформленні протоколу, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно відобразити всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, зокрема привести протокол у відповідність до норм КУпАП, після чого, за наявності для того законних підстав, направити до суду.

Крім того, слід звернути увагу державного виконавця, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а тому до нього слід додати докази на підтвердження обставин, що викладені у ньому.

Підстав же для закриття провадження по справі на даному етапі відсутні, виходячи з норм ст.ст. 38, 247КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання приписів ст.ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП, а як наслідок і завдань цього провадження.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення №38142011 від 23 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП належить повернути до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області для усунення зазначених в цій постанові недоліків з метою дотримання імперативних вимог КУпАП і наголосити, що на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (рішення у справі "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119) сторін цих відносин.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст.1, 6 ,7, 23, 38, 221, 245, 247, 252, 256, 277, 278, 283 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Протокол про адміністративне правопорушення №38142011 від 23 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 за ст. 183-1 КУпАП та додані до нього матеріали повернути до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області для усунення вказаних у цій постанові недоліків з урахуванням положень ст. 38 цього Кодексу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Городецька