Справа № 409/1107/18
Провадження № 33/182/163/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» серпня 2018 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Луганської області Руденко В.В.,

за участю особи, що притягається до відповідальності - ОСОБА_2

його захисника - адвоката Заїки В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Павлівка Білокуракинського району Луганської області, громадянина України, працюючого електрогазозварювальником у «Новопсковський міжрайгаз», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 26 червня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Постановою судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 26 червня 2018 року гр-на ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови суду 08.05.2018 року о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_2 керував мопедом "VIPER" (не маючи права керування транспортним засобом) з об'ємом двигуна 49.9 сантиметрів кубічних по вул. Історичній смт. Білокуракине з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.5, 2.9 (а) ПДР.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає судове рішення незаконним, оскільки ухвалено з порушенням вимог ст.62 Конституції України, статей 245,256,251 КУпАП. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на те, що 08.05.2018 р. працівники поліції порушили чинне законодавства, зупинивши його без наявності для того законних підстав. В зазначений в постанові суду час він дійсно їхав на скутері по вул.Історичній с.Білокуракине по напрямку до Білокуракинської дільниці газового господарства, де він працює зварювальником. В районі автовокзалу він був зупинений працівником поліції ОСОБА_4, в бесіді з яким та на запитання ОСОБА_4 чи вживав він алкогольні напої, він відповів, що звечора випив бутилку пива. ОСОБА_4 пояснив, що у нього не має показників, тому запропонував йому скласти протокол за керування скутером без водійського посвідчення та запевнив, що його нікуди викликати не будуть, а після спливу строків притягнення до відповідальності, він знешкодить цей протокол. Після чого працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, але ні в протоколі, ні в постанові не зазначено ні час, ні кількість випитого, що обов'язково повинно бути зазначено, тому його і просили підписати протокол про те, що він згоден з порушенням. Крім того апелянт вказує, що, якщо б йому запропонували поїхати на освідчення, то він би поїхав, бо не було ніякого ні запаху, ні відмови від проходження медичного огляду на предмет наявності алкоголю в крові.

Крім того, апелянт звертає увагу, що у працівників поліції є нагрудні камери і працівник поліції зобов'язаний був це зафіксувати в протоколі та надати відеозапис. Наполягає, що ні суд, ні інспектор його не визивали для розгляду протоколу, копії протоколу йому на руки не надали. Він підписував чистий протокол, про це свідчить і те, що дата розгляду не зазначена.

Також апелянт в своїй скарзі вказує, що в порушення вимог ст.266 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом, а тому вважає, що невідсторонення водія від керування свідчить про відсутність підстав для підозри у керуванні транспорту в стані алкогольного сп'яніння. Тому вважає, що суд не дав належної оцінки усім наявним у справі доказам, чим порушив вимоги ст.252 КУпАП.

Окрім того ОСОБА_2 зазначає про порушення судом його прав, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду адміністративного провадження, він не отримував повісток, йому особисто ніхто не телефонував. Про існування оскаржуваного судового рішення він дізнався лише 26.07.2018 р., знайшовши в дворі конверт в якому знаходилась постанова, у супроводжувальному листку до постанови дата не зазначена, повідомлення з відділення поштового зв'язку про отримання ним постанови в матеріалах відсутні, у зв'язку з чим вважає поважними причини пропуску строків на оскарження постанови суду. Тому просить апеляційній суд поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити.

Перевіряючи клопотання апелянта щодо причин пропуску строків на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 26 червня 2018 року апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником…протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом відправлення судової повістки за місцем його мешкання та телефонограми, яку останній прийняв особисто, але до суду не з'явився без повідомлення суд про причини своєї неявки, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Тому справу відносно ОСОБА_2 було розглянуто судом першої інстанції 26 червня 2018 року винесена без участі особи, яка притягається до відповідальності (а.с.10-12, 14-15). Копія постанови суду була направлена останньому поштою, згідно штампу на конверти 06.07.2018 р. (а.с.25), яку ОСОБА_2 отримав лише 26.07.2018 р., про що зазначено в апеляційній скарзі і на цьому наполягав ОСОБА_2 в апеляційному суді, та це не спростовується матеріалами справи. Сама апеляційна скарга ОСОБА_2 подана до місцевого суду 02 серпня 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи клопотання апелянта щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне скарження та вважає за можливе поновити цей строк.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні. Додатково пояснив, що свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнає та наполягав, що 08 травня 2018 року під час зупинки його на скутері працівниками поліції він не знаходився у стані алкогольного сп'яніння та йому ніхто не пропонував пройти медичний огляд. Свідків не були, а свій підпис та пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він згоден з порушенням (а.с.4) та у своїх письмових поясненнях (а.с.5) про те, що його покази записані з його слів вірно та прочитані, він писав на чистих бланках на прохання працівника поліції ОСОБА_4, з яким вони давно знайомі та ніяких конфліктів між собою не мають. Тому він повірив працівнику поліції, що ніяких наслідків для нього не буде та підписав усі документи. Стверджує, що ніякого повідомлення, у тому числі телефонограми з Білокуракинського районного суду про дату та час розгляду його справи на 26 червня 2018 року він не отримував. Зі свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він знайомий візуально, ніяких стосунків з ними не має, конфліктів між ними не було. Стверджує, що водійські права категорії «А» він отримав ще у 1994 році, після того їх не міняв та нові не отримував.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, вислухавши захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги свого підзахисного у повному обсязі, дослідивши матеріалі справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, навівши у своїй постанові належні та допустимі докази, а саме: пояснення самого ОСОБА_2, який не заперечував факту вживання ним алкогольних напоїв напередодні його затримання працівниками поліції 08.05.2018 року під час керування ним мопедом «VIPER» та факту його небажання проходити медичний огляд на предмет вживання алкоголю (а.с.5); поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у присутності яких 08.05.2018 р. працівники поліції зупинили водія мопеду «VIPER» ОСОБА_2 з ознаками алкогольного сп'яніння та який відмовився від проходження медогляду на предмет вживання алкоголю (а.с.6,7), протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 096567, з якого вбачається, що 08.05.2018 року о 08,00 год. ОСОБА_2 керував мопедом "VIPER" з об'ємом двигуна 49.9 сантиметрів кубічних по вул. Історичній смт. Білокуракине з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, який був підписаний самим правопорушником ОСОБА_2 та свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 При цьому у протоколі ОСОБА_2 власноруч зазначив, що з порушенням згоден (а.с.4).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не навів переконливих обґрунтувань причин, з яких він власноруч добровільно підписав протокол про адміністративне правопорушення та свої письмові пояснення, та причин, з яких свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 могли його обумовити.

Таким чином твердження ОСОБА_2 про відсутність доказів його вини у керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та у його відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та бездоказовими, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами.

Доводи апелянта щодо наявності порушень в діях працівників поліції вимог ст.ст.256, 268 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки, як свідчать матеріали справи, під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень від водія ОСОБА_2 08 травня 2018 року, той був ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, про що свідчить його особистий підпис, та ОСОБА_2 ніяких клопотань з приводу своїх процесуальних прав не заявляв (а.с.4,5).

При цьому суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апелянта про те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, оскільки це спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи телефонограмою секретаря судового засідання, яку останній прийняв особисто 12.06.2018 року (а.с.12). Доводи апелянта про те, що він ніякої телефонограми з Білокуракинського районного суду про дату та час розгляду справи на 26.06.2018 року не отримував, хоча у телефонограмі дійсно зазначений його номер телефону , апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи відомостями.

Таким чином апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.ст.23 та 33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 безпідставною, яка задоволенню не підлягає, а постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 26 червня 2018 року вважає законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 26 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ В.В. РУДЕНКО