Провадження № 3/331/31/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Клименко Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління Держпраці у Запорізькій області у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, інн.: НОМЕР_1, яка зареєстрована фізичною особою - підприємцем, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучі фізичною особою-підприємцем, під час здійснення підприємницької діяльності, допустила порушення вимог законодавства про працю, що було виявлено 30.10.2017 року під час проведення перевірки Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області.

Так, ОСОБА_1 допустила порушення порядку виплати заробітної плати, а саме, заробітна плата працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за березень 2017 року згідно відомості нарахування та виплати заробітної плати за березень 2017, виплачена 03.04.2017 року. Крім того, заробітна плата працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вересень 2017 року згідно відомості нарахування та виплати заробітної плати за вересень 2017 року, виплачена 02.10.2017 року, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці».

В судові засідання призначені на 19.12.2017 року та на 04.01.2018 року ОСОБА_1 не зявилась, проте надала суду письмові пояснення, в яких заперечує факт порушення нею вимог трудового законодавства, вважає притягнення її до адміністративної відповідальності необґрунтованим, безпідставним та таким, що не відповідає приписам законодавства. В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що вимоги трудового законодавства вона не порушувала, заробітна плата працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за березень 2017 року була виплачена 17.03.2017 року та 03.04.2017 року, за вересень 2017 року була виплачена 15.09.2017 року та 02.10.2017 року. На підтвердження своїх пояснень надала письмові пояснення працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зазначивши, що дані працівники перебувають з нею в трудових відносинах досить тривалий час, а саме, продавець ОСОБА_3 з 01.02.2007 року, продавець ОСОБА_2 з 28.10.2002 року, за який вона своєчасно виплачувала заробітну плату, без затримок. Разом з тим вважає, що висновки перевірки зроблені лише на підставі відомості про нарахування та виплати заробітної плати без зясування фактичних обставин. На підставі викладеного просила суд не притягувати її до адміністративної відповідальності та закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в поясненні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, з огляду на наступне.

Виходячи із системного аналізу ч. 1 ст. 115 КЗпП та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Так, провина ОСОБА_1 повністю підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення № 08-01-568/0095 від 30.10.2017 року, в сукупності з витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 08-01-568/0354 від 30.10.2017 року, згідно якого встановлено порушення строків виплати заробітної плати працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3; копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 серія В04 № 006052 від 23.03.2011 року, копією відомості нарахування та виплати заробітної плати за березень 2017 року від 03.04.2017 року, копією відомості нарахування та виплати заробітної плати за вересень 2017 року від 02.10.2017 року, які долучені до матеріалів справи.

При цьому твердження ОСОБА_1 про фактичну виплату працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заробітної плати за березень 2017 року 17 березня та 03 квітня 2017 року та за вересень 2017 року 15 вересня та 02 жовтня 2017 року, суд вважає непереконливими.

Такий висновок суду ґрунтується на аналізі документів долучених до матеріалів справи.

Так, згідно копії відомості нарахування та виплати заробітної плати за березень 2017 року, працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заробітну плату за березень 2017 року отримали лише один раз, а саме, 03.04.2017 року, при цьому, як зазначено у вказаній відомості, аванс за відпрацьований період взагалі не утримувався, у звязку з чим не можливо зробити однозначний висновок про те, що працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 його виплата була здійснена саме 17 березня 2017 року, як на тому наполягає ОСОБА_1 та вказують у своїх поясненнях вказані працівники (а.с. 5).

Крім того, згідно копії відомості нарахування та виплати заробітної плати за вересень 2017 року, працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заробітну плату за вересень 2017 року, також отримали лише один раз, а саме, 02.10.2017 року, при цьому згідно даної відомості, за відпрацьований період з вказаних осіб утриманий аванс в сумі 850 гривень, проте, на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 окрім письмових пояснень, не наданого жодного документа на підтвердження того, що виплата авансу була проведена саме 15.09.2017 року, як на тому наполягає остання (а.с. 6).

За таких обставин, суд критично ставиться і до письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 долучених до письмових заперечень ОСОБА_1, які зазначили, що заробітну плату за березень 2017 року, окрім 03.04.2017 року, вони отримували ще 17.03.2017 року, а заробітна плата за вересень 2017 року, окрім 02.10.2017 рокуїм була виплачена ще 15.09.2017 року, оскільки, по-перше, до даних пояснень не додано копій документів, що засвідчують їх особу, що в своє чергу унеможливлює ідентифікувати даних осіб та встановити, що саме вони надали ці пояснення, по-друге, жодного документального підтвердження своєчасного отримання ними заробітної плати у вказані дати, а саме, 17.03.2017 року та 15.09.2017 року, суду не надано.

Крім того, заперечення ОСОБА_1 про те, що висновки в акті перевірки було зроблено суто формально та без належного дослідження фактичних обставин справи, суд вважає безпідставними, оскільки дії інспектора, який склав протокол, ОСОБА_1 не оскаржувала, як не оскаржувала і акт перевірки, зі змістом протоку та акту перевірки була ознайомлена, отримала і копію протоколу, і копію акта, що засвідчено її особистим підписом. Крім того, у відповідній графі акту перевірки, ОСОБА_1 особисто своїм підписом засвідчила, що жодних зауважень або заперечень щодо проведеної перевірки та складеного акту вона не має (а.с. 3).

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме, порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно розяснень, що містяться в листі Міністерства юстиції України від 01.02.2003 року № 22-34-1465 «Щодо скоєння особою триваючого правопорушення», триваючими адміністративними проступками є проступки, повязані з тривалим, неперервним невиконанням обовязків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо). Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 08-01-568/0095 від 30.10.2017 року, ОСОБА_1 скоїла правопорушення, яке не є триваючим, а носить разову дію. Так, порушення порядку виплати заробітної плати працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_1 допустила 03.04.2017 року та 02.10.2017 року, перевірка проводилась з 27.10.2017 року по 30.10.2017 року, тобто датою вчинення правопорушення є 03.04.2017 року та 02.10.2017 року.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАПв разі закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження по справі не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що з моменту вчинення правопорушення минуло понад три місяці, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, оскільки на момент розгляду справи в суді, строк накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 закінчився.

На підставі викладеного та керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 38, 41, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Л.В. Клименко