АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/208/18Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 33/789/292/18 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І. з участю представника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 26 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв"язку з відмовою останньої від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією постановою також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. в користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову місцевого суду як незаконну та прийняту з порушенням вимог КУпАП і закрити провадження у даній справі у зв"язку з відсутністю в її діях складу адмінправопорушення.

Вказує, що місцевий суд порушив її право на захист, оскільки належним чином не повідомив її про час та місце розгляду справи.

Зокрема зазначає, що 05 січня 2018 року, як це зазначено у графі протоколу про адмінправопорушення щодо чату та місця судового засідання, вона прибула до Тернопільського міськрайонного суду, однак їй повідомили, що в цей день справа відносно неї не слухатиметься, а її повідомлять додатково. При цьому, як зазначає апелянт, вона повідомила працівнику суду вірну адресу проживання, оскільки за адресою, вказаною у протоколі, вона не проживає.

Тим не менш, зазначає, що неодноразово зверталась до суду та переглядала список справ, призначених до розгляду на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду, з метою встановити, на який день та час призначена її справа, але дізнатись про це таки не вдалось.

Вказує, що повідомлень про час та місце розгляду справи вона не отримувала, як і не отримувала копії постанови про притягнення її до адмінвідповідальності.

Стверджує, що про оскаржувану постанову місцевого суду їй стало відомо 10 серпня 2018 року, коли звернулася за правовою допомогою до захисника в рамках виконавчого провадження по іншій справі, який в системі виконавчих проваджень і виявив виконавче провадження по оскаржуваній постанові місцевого суду.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт зазначає, що місцевий суд прийшов до хибного висновку про наявність у її діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що відповідно до переліку доказів, передбачених ст.251 КУпАП, рапорт поліцейського, на який посилається місцевий суд, не може бути використаним як доказ, оскільки відтворює комунікацію між поліцейським та його керівництвом і може не мати нічого спільного з дійсністю, так як поліцейський є заінтересованою особою, а тому рапорт не є належним та допустимим доказом.

Також, недопустимим доказом апелянт вважає і відеозапис, долучений до матеріалів справи, оскільки він не зазначений у графі протоколу щодо долучених до нього матеріалів.

Крім того, звертає увагу на те, що пояснення свідків написані "під копірку" і дослівно збігаються із рапортом поліцейського в частині відмови її від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння.

Стверджує, що відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння у зв"язку з тим, що у неї виникли сумніви щодо об"єктивності проходження такого огляду, а проходити огляд у медичному закладі вона не відмовлялась.

Зазначає, що пояснення, написане нею у протоколі про те, що вона не згідна з лейтенантом поліції Барановським, означає те, що вона не згідна з тим, що ніби-то відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння у медичному закладі, однак працівники поліції, як стверджує апелянт, поводилися зухвало і виразили повну зневагу до її прав.

Поряд з цим, вказує, що згідно "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного або іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", а також "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного або іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров"я.

Однак, в порушення вищезгаданих інструкції, матеріали справи не містять такого документу, як направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного або іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_2 ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 із наведених у ній мотивів, скасувати рішення місцевого суду, закривши провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, у графі протоколу про адмінправопорушення серії БД 418167 від 27 грудня 2017 року щодо місця проживання ОСОБА_2, вказана адреса АДРЕСА_2, заперечень щодо якої остання не наводила і в протоколі не зазначила. При цьому працівником поліції, згідно відеозапису їй був зачитаний даний протокол вголос. ОСОБА_2, ознайомившись зі змістом даного протоколу, особисто розписалась у відповідній графі, і жодних зауважень, в тому числі і до зазначеної адреси проживання, не мала, а тому доводи в апеляційній скарзі про те, що вона відношення до даної адреси не має, є необґрунтованими.

Місцевий суд, в свою чергу, повістку про день та час слухання справи відносно ОСОБА_2, а саме: 26 січня 2018 року, направив за вищевказаною адресою, тобто дотримав процедуру щодо повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Тим не менш, розглянувши справу про адмінправопорушення відносно ОСОБА_2 26 січня 2018 року, суд першої інстанції копію оскаржуваної постанови, як це вбачається з повідомлення про направлення зазначеної постанови ОСОБА_2, помилково направлено за адресою АДРЕСА_2 а не АДРЕСА_2, як це вказано у протоколі про адмінправопорушення, у зв"язку з чим вважаю за необхідне строк на апеляційне оскарження поновити.

Що стосується суті оскаржуваної постанови місцевого суду, то, на думку судді апеляційного суду, вона є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята відповідно до норм КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп'яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону, в тому числі, як в даному конкретному випадку, п. 1 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України 07 листопада 2015 р. №1395 з подальшими змінами, згідно якої до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п.6,7 Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, рапорту інспектора роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області І.А. Барановського 27 грудня 2017 року близько 11 год. 09 хв. під час несення служби надійшло повідомлення про те, що по трасі в с. Ступки водій автомобіля JAK S3 д.н.з. НОМЕР_1 рухається з порушенням ПДР і можливо перебуває у стані алкогольного сп"яніння.

Рухаючись у вищезазначеному напрямку було виявлено автомобіль марки JAK S3 д.н.з. НОМЕР_1, який в подальшому не виконав вимогу 9.2 (б) ПДР України, а саме: при перестроюванні не ввімкнув покажчик повороту, після чого даний автомобіль було зупинено.

Під час спілкування з вказаним водієм у неї було виявлено ознаки алкогольного сп"яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіри обличчя, у зв"язку з чим їй запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою алкотестера "Драгер 6810" або проїхати в медичний заклад - КУТОР ТОНД, від чого остання відмовилася в присутності двох свідків.

В подальшому відносно ОСОБА_2 і була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №215378 від 27 грудня 2017 року за ч.2 ст.122 КУпАП, а також протокол про адмінправопорушення серії БД №418167 від 27 грудня 2017 року за ч.1 ст.130 КУпАП в зв"язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно долучених до вказаного протоколу письмових пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6, 27 грудня 2017 року вони були свідками того, як водій автомобіля JAK S3 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 відмовилася пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6810, а також відмовилась пройти такий огляд і в медичному закладі.

Доводи апелянта з приводу того, що пояснення вказаних свідків написані "під копірку", на увагу не заслуговують.

Відповідно до ч.1 ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Вказані у протоколі свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, будучи залученими поліцейським в процесі складення протоколу про адмінправопорушення відносно ОСОБА_2, відповідно до вимог ст.256 КУпАП дали пояснення щодо суті адмінправопорушення зазначеної особи, що і зобов"язані були зробити з огляду на вищенаведене. Саме тому їхні показання і є ідентичними за змістом. Вказані свідки особисто розписалися у даних поясненнях і підстав вважати їх недопустимими у суду апеляційної інстанції немає.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, рапорті інспектора, а також поясненнях вищевказаних свідків підтверджуються відеозаписами, долученими до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_2 порушила ПДР, а в подальшому відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння у присутності свідків, що спростовує доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_2 з приводу того, що вона не відмовлялась їхати в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння.

Твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про те, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, є недопустимими доказами, оскільки вони не зазначені у відповідній графі протоколу про адмінправопорушення, на увагу не заслуговують у зв"язку з тим, що дана графа містить інформаційний характер і не зобов"язує в обов"язковому порядку вказувати весь перелік документів, які додаються до протоколу.

Що стосується доводів апелянта щодо відсутності в матеріалах справи направлення на огляд для виявлення стану алкогольного сп"яніння, то вони також є необґрунтованими, оскільки таке направлення надається у разі, якщо водій виявив бажання проходити такий огляд, що у даному випадку не має місце.

За таких обставин суд правильно прийшов до висновку про доведеність порушення норм законодавства ОСОБА_2, а саме вимог ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп"яніння.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 26 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.І. Коструба