Справа №461/4892/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року м.Львів

суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП у Львівській області ДПП, відносно, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в НІКО захід, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер не відомий, -

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №148765 від 26.06.2018 р. ОСОБА_1 26.06.2018 р. о 02 год. 47 хв. у м.Львові на перехресті вулиць ОСОБА_3 Зарицьких керував автомобілем марки «Фольксваген» р.н. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координація рухів, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння та місці та у медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Надав письмові пояснення, також додатково пояснив, що 25 червня 2018 року передав зазначений автомобіль для поїздки своєму

знайомому - ОСОБА_4, який мав повернути автомобіль ввечері, так

як автомобіль потрібен був ОСОБА_1 зранку 26 червня 2018 року, щоб показати його

потенційному покупцю. Ввечері 25 червня 2018 року, коли ОСОБА_1 перебував у свого знайомого на вул. Панаса Мирного у м. Львові, зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що поверне автомобіль пізно ввечері або вночі, оскільки затримується, та ОСОБА_1 залишився чекати його.

Близько 02 год. 26 червня 2018 року, за ОСОБА_1 на вул. Панаса Мирного в м. Львові, заїхав ОСОБА_4, а також, на прохання знайомого, в якого він перебував, вони погодились підвезти до місця проживання ОСОБА_1 на вул. Зарицьких його знайомих чи сусідів.

Близько 02 год. 20-30 хв. ОСОБА_4 привіз ОСОБА_1 та трьох вищезазначених осіб на вул. Зарицьких та припаркував автомобіль навпроти будинку №27, де ОСОБА_1 проживає, після чого він поїхав додому.

Так, близько 02 год. 30 хв., коли ОСОБА_1 перебував біля автомобіля чи у автомобілі ОСОБА_5 р.н. НОМЕР_1, який був припаркований біля будинку по вул. Зарицьких в м. Львові, під'їхали працівники патрульної поліції м. Львова, які вказали, що даний автомобіль здійснив поворот в недозволеному місці з вулиці ОСОБА_6 на вулицю Зарицьких в м. Львові без увімкнення покажчика повороту, а також, зазначили, що на автомобіль відсутня страхівка. На запитання працівників поліції, кому належить даний автомобіль, ОСОБА_1 вказав, що автомобіль перебуває у його користуванні, однак, даним автомобілем не керував.

Зазначає, що між працівниками патрульної поліції та особами, які побували в даному автомобілі, виникла дискусія з приводу відсутності будь-яких порушень правил дорожнього руху та підстав перевірки документів на автомобіль. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 надав їм документи на автомобіль та посвідчення водія. Після перевірки документів, працівники поліції зазначили про відсутність поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На його пояснення стосовно того, що 26 червня 2018 року ОСОБА_1 даним автомобілем не керував, працівники патрульної поліції не реагували.

Адвокат особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 надані ОСОБА_1 пояснення підтримав. Просив суд закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні 15.08.2018 р. свідок ОСОБА_4 пояснив, що 26.06.2018 р. він керував автомобілем марки «Фольксваген» р.н. НОМЕР_1, власник якого є ОСОБА_1 Близько 02.30 год. він привіз ОСОБА_1 та інших трьох осіб на вулицю Зарицьких. Даний автомобіль припаркував навпроти будинку 27, де проживає ОСОБА_1 Після чого, до них приїхали працівники поліції, і склали на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_7 у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендований повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини не явки суд не повідомив.

Свідок ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання. Однак, до суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за закінченням терміну зберігання.

Крім цього, у судове засідання викликався інспектор 2 взводу 2 батальйону УПП у м.Львові ДПП ОСОБА_9, однак такий у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендований повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини не явки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адвоката, допит свідка, оглянувши відеозапис події, яка мала місце 26.06.2018 р., вивчивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно положень КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Згідно абзацу 3,4 п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, згідно п.2.9.а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О'Галлоран та ОСОБА_3 проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, ти самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документам.

В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробок проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Суд встановив, що 26.06.2018 р. інспектор 2 взводу 2 батальйону УПП у м.Львові ДПП ОСОБА_9 склав протокол про адміністративне правопорушення серії БД №148765. Про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою кваліфіковано дії правопорушника, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено у судовому засіданні, що підтверджується показами свідка ОСОБА_4, ОСОБА_1 26.06.2018 р. приблизно о 02 год. 30 хв. транспортним засобом марки «Фольксваген» р.н. НОМЕР_1 не керував. Автомобілем керував сам свідок.

Крім цього, як вбачається із наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8, такі були запрошені працівниками поліції в якості свідків для проведення огляду на стан спяніння ОСОБА_1 Проте, в таких не зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а лише те, що ОСОБА_1 відмовився в категоричній формі від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Також, у судовому засіданні було оглянуто відеозапис події, яка мала місце 26.06.2018 р., з якого також не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Фольксваген» р.н. НОМЕР_1.

Отже, з наведеного випливає, що ОСОБА_1 не здійснював керування автомобілем в стані алкогольного спяніння. Оскільки автомобілем керував свідок ОСОБА_4, який у звязку із необхідністю був переданий ОСОБА_1

Рішенням Конституційного суду України №1-23/2010 від 22 грудня 2010 року визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і обєктивно зясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу).

Таким чином, оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Зокрема, об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у суспільно-небезпечних діях чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом настанням суспільно-небезпечних наслідків та наявністю прямого причинного звязку між зазначеними діями та настанням наслідків.

Таким чином, в процесі розгляду справи судом не здобуто будь-яких даних, які б свідчили проте, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, відтак не має правових підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням всіх обставин справи, а також вище викладеного, приходжу до висновку, що відсутня події та склад правопорушення, тому провадження по справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 130, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова судді у справі про адміністративне порушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Є. Радченко