АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1037/18 Справа № 185/6626/18 Головуючий у 1 й інстанції - Тимченко С. О. Доповідач - Слоквенко Г.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Слоквенко Г.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 29.07.2018 року о 17.00 год. гр.ОСОБА_2, знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сімейну сварку зі своєю дружиною гр.ОСОБА_4, під час якої погрожував на її адресу фізичною розправою, на зауваження припинити не реагував, чим скоїв психологічне домашнє насильство у сім`ї, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров'ю ОСОБА_4, за що ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В апеляційній скарзі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ставиться питання про скасування постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року та закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На думку апелянта, в ході розгляду справи суддею не було з'ясовано, чи дійсно він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КупАП. Суддя помилково притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки докази, які підтверджують вчинення ним даного адміністративного правопорушення, відсутні взагалі, а вказані в матеріалах пояснення свідків не відповідають дійсності, оскільки він 29 липня 2018 року з роботи додому повернувся о 18:45 годині, а до цього він постійно знаходився у своєму магазині за іншою адресою, приблизно за 2 км до місця його мешкання.

Також апелянт зазначає, що з квартири ОСОБА_4 викрала крупну суму грошей, яка належить йому, а також вона вкрала його паспорт громадянина України та закордонний паспорт, тому він вимушений був спочатку вияснити, куди ділись гроші, а потім звернутися до Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровської області, щоб розслідували даний факт

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу, чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, особа яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 не визнав своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення та надав до суду апеляційну скаргу, в якій наводить доводи своєї невинуватості, разом з тим належно не обґрунтовує та не надає суду апеляційної інстанції належних доказів своєї невинуватості.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ГР № 384421 від 03 серпня 2018 року, рапортом, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 30.07.2018 року, поясненнями потерпілої ОСОБА_4 та свідків даної події.

Доказів, які спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційному суду не надано, тому можна дійти до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом, на який послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Даний протокол як доказ ніким не спростовувався, та він не суперечить обставинам, викладеним ОСОБА_2 в його апеляційній скарзі, з приводу подій 29 липня 2018 року, вказаних у постанові судді, а саме, що між ним та ОСОБА_4 виникли сварка і суперечки з приводу намагання останньої купити собі норкову шубу вартістю 80 000 гривень, проти чого він був проти, оскільки в цьому не було необхідності, тому що в неї було багато шуб. В ході цієї сварки ОСОБА_4 також погрожувала, виказувала на його адресу грубі слова, що кожен раз буде викликати поліцію, тобто сварка була обоюдна, з обох сторін, а наказали тільки його.

Вищенаведене цілком спростовує і версію апелянта, викладену в його скарзі, про перебування 29 липня 2018 року на роботі у своєму магазині до 18:45 годин, що виключає можливість його участі у вказаному у протоколі конфлікті, у зв'язку з чим і покази свідків з цього приводу є такими, що не відповідають дійсності.

Таким чином, вказане не тільки не спростовує пояснень, які надані працівникам поліції потерпілою та свідками, а навпаки підтверджують наявність події та складу правопорушення, тому немає підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки обставини, викладені у постанові суду знайшли підтвердження у суді першої інстанції та не спростовані під час апеляційному розгляді.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» насильством у сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

Насильство в сім'ї залишається однією з гострих проблем в українському суспільстві. Члени сім'ї, які вчинили насильство в сім'ї несуть кримінальну, адміністративну чи цивільно-правову відповідальність відповідно до закону.

В даному випадку потерпіла звернулася з заявою про насильство до поліції та працівником поліції було обґрунтовано складено протокол про адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини, наслідки, а також особу порушника, який вини не визнав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо накладення стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 170 гривень, що узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Будь-яких інших порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає, а відтак приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, без змін.

Керуючись ст. 294 КупАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: Г.П. Слоквенко