Провадження № 3/337/908/2018
ЄУН № 337/3966/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Салтан Л.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, працюючого ПП «Куцев» , який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст. ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2018 року об 13-30 годині ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_2 по вул. Курузова біля будинку 11 в м. Запоріжжі, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб Opel Vectra реєстраційний номер АР3266DВО, що належить ОСОБА_2, який був припаркований; внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 чим порушив вимоги п. 1.3, 2.3.Б, 10.9 Правил Дорожнього руху .

Крім того, 27 серпня 2018 року о 13-00 годині ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2 по вул. Курузова біля будинку 11 в м. Запоріжжі, скоїв ДТП, у вигляді наїзду на припаркований транспортний засіб Opel Vectra реєстраційний номер АР3266DВО, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10.Б, 1.3, 2.3.Б Правил Дорожнього руху .

Крім того, 27 серпня 2018 року об 13-00 годині в м.Запоріжжі по вул.Курузова, 11 , водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, після скоєння ДТП з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.10Є Правил Дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину визнав у повному обсязі, суду пояснив, що дійсно з його вини сталося ДТП внаслідок порушення Правил дорожнього руху, внаслідок зіткнення припаркований автомобіль був пошкоджений, водія не було в машині, він не став викликати працівників поліції, пішов додому, при цьому він вважав, що пошкоджений автомобіль належить одному з його сусідів, який сам розшукає його, з яким він вирішить питання щодо відшкодування заподіяної шкоди у добровільному порядку. Дома він розхвилювався, тому вжив алкогольні напої та ліг спати. Незабаром, після спливу понад двох годин до нього приїхали працівники поліції. Він не заперечував свою провину, працівникам поліції він повідомив, що у стані спяніння автомобілем не керував, алкоголь вжив після ДТП, тому не забажав проходити огляд на стан спянінням ні на місці, ні у медичному закладі, при цьому були присутні свідки. Просить його не карати, «простити його провину».

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу « поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок складання адміністративних протоколів встановлений Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853. Провина ОСОБА_1, крім повного визнання своє вини у судовому засіданні 1 повністю підтверджена матеріалами відео фіксації з місця події, з якого вбачається, що водій під час спілкування має явні ознаки спяніння, та не заперечує перебування в стані алкогольного спянінням, визнає свою провину щодо зіткнення автомобілів пояснює, що після ДТП він направився додому, де вживав алкогольні напої, від проходження огляду на стан спяніння відмовляється «бо в цьому не має сенсу, оскільки він у стані спяніння за кермом не перебував, а вжив алкоголь вже вдома після скоєння ДТП». Також з оглянутого відео зображення вбачається, що після повідомлення поліцейським щодо складання відповідних протоколів, ОСОБА_1 повідомляє, що він «вирішить свої справи іншим шляхом, йому достатньо одного дзвінка»

Під час складання протоколів правопорушнику були розяснені права передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, однак він не оскаржував до суду протокол про адміністративне правопорушення, а також не звертався до суду із скаргою на незаконні дії працівників патрульної поліції, постанову за ч.1 ст.126 КУпАП не оскаржував

Крім того, провина ОСОБА_1 підтверджена матеріалами провадження, а саме: схемою ДТП, поясненнями самого ОСОБА_1, поясненнями постраждалого ОСОБА_2Л,, поясненнями свідка ОСОБА_3, Актом огляду на стан спяніння, направленням на огляд водія з метою виявлення ознак спяніння , рапортами працівників поліції та іншими матеріалами проваджень.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повно та всебічно дослідивши у судовому засіданні наявні докази, суд вважає, що провина ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні підтверджена у повному обсязі, а доводи щодо малозначності скоєних правопорушень та звільнення від відповідальності є субєктивним сприйняттям скоєного та спонуканням своєї провини, та носить ознаки способу ухилення від відбування покарання.

Дії порушника суд кваліфікує:

- за ст. 124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів;

- за ст.122-4 КУпАП як залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні;

- за ч.4 ст.130 КУпАП як вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю.

При призначенні покарання, суд виходить з наступного:

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень, проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати не тільки чи було вчинено адміністративне правопорушення, та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а й ті факти, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи , яка вчинила адміністративне правопорушення , в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчинених правопорушень, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст. ст. 34, 35 КпАП України, так само і вимоги ст. 36 КпАП України, згідно якої при вчинення однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одночасно одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи вимоги ст.33, 36 КУпАП , керуючись принципом невідворотності покарання, суд вважає, що для ОСОБА_1 стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення мети, передбаченої ст.23 КУпАП, зокрема виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, а саме у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, з ОСОБА_1 на підставі ст. 40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.36, ст.122-4, ст. 124, ч.2 130, ч.4 ст.130, 221, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу № 3/337/909/2018 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене 4 ст.124 КУпАП та справу №3/337/908/2018 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП об'єднати в одне провадження, призначити справі №3/337/908/2018; ЄУН 337/3966/18.

Справу № 3/337/910/2018 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП та справу №3/337/908/2018 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП об'єднати в одне провадження, призначити справі №3/337/908/2018; ЄУН 337/3966/18.

Визнати винуватим ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ПП «Куцев» , який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень.

Визнати винуватим ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ПП «Куцев» , який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Визнати винуватим ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ПП «Куцев» , який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ст. 36 КпАП України остаточно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

У разі несплати на протязі 15 днів з дня отримання копії постанови, на підставі ст. 308 КпАП України, стягнути у примусовому порядку з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ПП «Куцев» , який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,-подвійний розмір штрафу, тобто 40800 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ПП «Куцев» , який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) судовий збір за розгляд справи про адміністративне правопорушення в розмірі в розмірі 352,40 грн. (отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, рахунок отримувача: 0001, банк отримувача: Головне управління Державної казначейскої служби України у м.Києві, код банку отримувача: 820019, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: Л. Г. Салтан