П О С Т А Н О В А

05 жовтня 2018 року Суддя Зарічанський В. Г.

Крижопільського районного суду Вінницької області

розглянувши матеріали, які надійшли від Дніпровського районного суду м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не одруженого, не працюючого, ІПН не відомий.

Раніше не притягувався до адміністративної відповідальності .

За ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

18.09.2018 року до Крижопільського районного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно протоколу 08.07.2018 року о 10: 00 годині 30 хвилин в м. Київ пр.-т Броварський, 5 Н водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. АВ 819 ВХ в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» № 6820 Alcotest в присутності двох свідків. Результат 1,15 %.

Свою вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не визнав. При цьому пояснив, що 7 липня 2018 року біля 23.00 год. на власному автомобілі заїхав на паркувальний майданчик в м. Києві, де і зупинився на ночівлю. З ним було ще троє товаришів. Повечеряли і лягли спати. Вранці 8 липня 2018 року біля паркувального майданчику сталась ДТП і приїхали працівники поліції. Після того як вони закінчили з оформленням ДТП, то один із працівників поліції підійшов до мого автомобіля і попросив надати йому документи, що я й зробив. Він сказав, що з нашого автомобіля чути запах алкоголю, і у нього є підозра, що я пяний. Я відповів, що запах можливий, оскільки мої товариші під час вечері випили пляшку горілки, а після цього спали в автомобілі. Пояснив, що автомобілем не керував. Тест на стан алкогольного спяніння погодився пройти на місці. Працівник поліції надав прилад, який продував двічі, але він видав нульові результати. Тоді працівник поліції почав щось в ньому колупати ножем та розбирати прилад (відеозйомка додається) і запропонував продути прилад втретє. Коли дунув в нього, то прилад показав 1,15 проміле алкоголю. Не погодився з результатами тесту і запропонував поїхати в заклад охорони здоровя. Натомість працівники поліції оформили протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та акт огляду на стан алкогольного спяніння. Не погодився з результатом тесту і запропонував пройти освідування в закладі охорони здоровя. Проте прохання було проігнороване працівниками поліції, що видно на диску.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що 07. 07 2018 року він з товаришем та ОСОБА_1 ночували на паркувальному майданчику у машині. Звечора повечеряли і лягли спати. Вранці біля 10:00 години до них підійшли працівники поліції, тому, що біля майданчика сталась ДТП. Працівник поліції попросив документи ОСОБА_1 і йому здалося, що він перебуває у стані алкогольного спяніння і попросив пройти тест на алкогольне спяніння. ОСОБА_1 погодився і продув прилад, який показав нульові результати. Потім працівник поліції ножем пошкодив прилад і після продуття його показав результат 1,15 проміле алкоголю. ОСОБА_1 не погоджувався з тим, що керував автомобілем, так і з результатами тестів, просив відвести його освідувати в лікарні.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає в разі керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення., однак працівниками поліції не було доставлено правопорушника до закладу охорони здоров'я, в справі також відсутнє направлення на огляд.

Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду ( в разі такої), що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП.

В разі відмови в огляді у закладі охорони здоровя, настає адміністративна відповідальність за відмову від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку. Обєктивним доказом належного виконання процедури огляду особи на стан спяніння, у встановленому законом порядку, є відео запис події, оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення, однак в судовому засіданні був оглянутий відеодиск, який не підтвердив факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Проте за ст. 130 ч.1 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, і такий факт спяніння повинен бути документально доведений, чого по справі не встановлено.

До протоколу та долучених до матеріалів справи доказів та із відеозапису із камери не вбачається фіксування факту керування ОСОБА_1 автомобілем, або ж його зупинення працівниками поліції. Обставини справи, викладені у протоколі, не відповідають дійсності.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано. При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ході судового розгляду в діях ОСОБА_1 не встановлено ознак, які б свідчили про умисну чи необережну форму вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що унеможливлює кваліфікацію його дій за даною статтею.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Вінницької області в 10-ти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя: