Номер провадження: 33/785/276/18
Номер справи місцевого суду: 500/4521/17
Головуючий у першій інстанції Волков Ю. Р.
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., при секретарях судового засідання Стояновій Л.І., Тьосовій Я.В., за участю потерпілого ОСОБА_2 та його представників - адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2017 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_5 закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з долученим до матеріалів справи протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №151867, 26.08.2016 року, приблизно о 10.40 годині, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, у м. Ізмаїлі по вул. Гагаріна з боку вул. Миру в бік вул. Болградської, виконуючи маневр повороту ліворуч, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та прийняти нову постанову, якою встановити виннуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови апелянт вказує на те, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, безпідставно не встановив виннуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, наявність якої підтверджується матеріалами справи.

До апеляційного суду надійшли заяви ОСОБА_5, згідно яких вона просила розглядати апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 за її відсутності (а. с. 118, 171).

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_6 та його представників - адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; дослідивши матеріали справи; заслухавши пояснення свідка ОСОБА_7 та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про наступне.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 в суді першої інстанції не були дотримані вимоги закону щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, що призвело до прийняття судового рішення, яке вимогам закону не відповідає.

Районний суд, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясувавши питання щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постановив рішення про закриття справи в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В ході апеляційного розгляду, апеляційним судом встановлено, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністартивного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується долученими до справи матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №151867 від 26.08.2016 року за ст. 124 КУпАП та схемою місця ДТП (а. с. 1а, 2);

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_5 від 26.08.2016 року та її аналогічними поясненнями в судовому засіданні суду першої інстанції, в яких остання зазначила, що 26.08.2016 року вона керувала своїм автомобілем НОМЕР_3 у м. Ізмаїлі по вул. Гагаріна з боку вул. Миру в бік вул. Болградської, перед початком розвороту своєчасно та заздалегідь ввімкнула поворот, маневр обгону не виконувала та не мала намір нікого випереджати (а. с. 3, 90);

- письмовими поясненнями водія автомобіля НОМЕР_4 - ОСОБА_2 від 26.08.2016 року та його аналогічними поясненнями в суді апеляційної інстанції, згідно яких зазначено, що 26.08.2016 року він керував своїм автомобілем у м. Ізмаїлі по вул. Гагаріна з боку вул. Миру в бік вул. Болградської, попереду нього їхав автомобіль НОМЕР_3, який без повороту почав вчиняти маневр повороту в подвір'я, при цьому ОСОБА_2 вже вчиняв обгін вищевказаного автомобіля (а. с. 4, 101, 107).

Усі вищевказані докази були досліджені судом апеляційної інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та взаємозв'язку, на підставі чого апеляційний суд доходить висновку про те, що цими доказами в сукупності винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доводиться.

Також, в апеляційному суді допитано в якості свідка ОСОБА_7, який пояснив, що 26.08.2016 року він керував своїм автомобілем НОМЕР_5 у м. Ізмаїлі по вул. Гагаріна з боку вул. Миру в бік вул. Болградської, попереду нього їхав автомобіль НОМЕР_6, а попереду останнього - автомобіль НОМЕР_3, який без повороту почав вчиняти маневр повороту в подвір'я, при цьому водій автомобіля НОМЕР_6 вже вчиняв обгін автомобіля НОМЕР_3 (а. с. 107).

Апеляційним судом, було задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4 та призначено судову автотехнічну експертизу (а. с. 124-128, 134, 152-159).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №658-А від 14.08.2018 року, виданого судовим експертом ОСОБА_8, встановлено, що для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у всіх варіантах, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Chevrolet» ОСОБА_5, дотримуючись вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, мала технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «Honda», тому в діях водія ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п. 10. 1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв'язку з виникненням події цієї пригоди.

Також, відповідно до комплексу вихідних даних та обставин, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля «Honda» ОСОБА_2 не вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв'язку з виникненням події цієї пригоди (а. с. 163-167).

Крім того, дослідивши протокол адміністративне правопорушення серії АП2 №151867 від 26.08.2016 року за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_5, апеляційний суд вважає, що він цілком відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому викладені дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; до протоколу долучені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також пояснення потерпілого, під час складання протоколу ніхто з учасників ДТП не заперечував проти його законності, в ньому відсутні будь-які заперечення та зауваження (а. с. 1а).

Схема місця ДТП також підписана учасниками ДТП без будь-яких заперечень та зауважень, в зв'язку з чим апеляційний суд також визнає її належним доказом (а. с. 2).

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вищевикладеними матеріалами в сукупності підтверджується невідповідність дій водія ОСОБА_5 вищевказаним вимогам Правил дорожнього руху України. При цьому зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення про порушення ОСОБА_5 п. 14.2 Правил дорожнього руху України, з огляду на викладені обставини, не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки її винуватість у ДТП внаслідок порушення інших пунктів Правил дорожнього руху України є доведеною у встановленому Законом порядку.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто настання негативних наслідків у вигляді майнової шкоди.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, незалежно від пункту Правил дорожнього руху України, який зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, в діях ОСОБА_5 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені під час апеляційного розгляду докази та обставини, апеляційний суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апелянт довів апеляційному суду доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вимог КУпАП, а також наявність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2017 року - скасуванню.

При цьому, враховуючи необхідність скасування оскарженої постанови, а також час складання протоколу - 26.08.2016 року, і ті обставини, що правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП не є триваючим, строк накладення адміністративного стягнення починається з 26.08.2016 року і триває 3 місяці, тобто до 26.11.2016 року включно.

Таким чином на час розгляду апеляційної скарги апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, закінчився.

Закінчення строку накладення адміністративного стягнення, є обставиною яка виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, згідно з якими провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За таких обставин провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_5 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2017 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_5 - скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_5 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області А.І. Кадегроб