Провадження № 3/520/5985/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2018 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Чаплицький В.В., за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_1, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши матеріали, що надійшли з Одеського управління ДВБ НП України про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Одеса, українця, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді інспектора сектору організації відбору та атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Одеській області, відомості про притягнення раніше до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення у суду відсутні, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/2, кв.19, за ч.1 ст.172-6 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, перебуваючи з 07.11.2015 року на службі в Національній поліції України, з 16.01.2017 року на посаді інспектора сектору організації відбору та атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Одеській області, маючи спеціальне звання капітана поліції, несвоєчасно подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим порушив вимоги пункту ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції». Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні вказав на необхідність подання декларації за 2016 рік в строк до 01.04.2017 року відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що подавав електронну декларацію заздалегідь, однак в подальшому було виявлено, що декларацію подано не було. Також зазначив, що складання протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією є компетенцією НАЗК, а не ДВБ чи прокуратури.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні зазначила, що перевірка щодо несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларації за 2016 рік була проведена не НАЗК, а ДВБ, тобто не уповноваженою на це особою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 попереджений про встановлені обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження та недопущення порушень антикорупційного законодавства України.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є субєктом, на якого поширюється дія цього закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі-декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 5 розділу 2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, про порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 будучи поліцейським повинен був подати електронну декларацію у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», № 1975-VIII від 23.03.2017 року, Розділ XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 5-1, відповідно до якого продовжено до 01 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше.

Проте, в порушення зазначених вимог Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 несвоєчасно подав електронну декларацію, а саме 17.08.2018 року о 14 годині 31 хвилин.

В ході судового розгляду поважних причин для несвоєчасної подачі ОСОБА_2 електронної декларації за 2016 рік встановлено не було.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП в повній мірі підтверджується: витягом з наказу начальника ГУ НП в Одеській області від 20.01.2017 року № 62 о/с, згідно якого ОСОБА_2 призначено з 16.01.2017 року інспектором сектору організації відбору та атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Одеській області; витягом з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій щодо подання ОСОБА_2 17.08.2018 року о 14 години 31 хвилин декларації за 2018 рік, письмовою відповіддю з додатком Національного агентства з питань запобігання корупції від 20.08.2018 року, попередженням про встановлені у відношенні державних службовців спеціальних обмежень, спрямованих на попередження корупції, та іншими зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення в сукупності, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

В частині доводів ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, так як ним було подано декларацію своєчасно, однак з невідомих йому причин декларація не була відправлена, суд зазначає, що жодних доказів, які б вказані обставини підтверджували суду надано не було.

Згідно п.13 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», спеціально уповноважені субєкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вищевикладене в сукупності, свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, було складено належним субєктом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги обставини скоєння правопорушення, особу винного, обставини які пом'якшують та обтяжують відповідальність, вважаю, що призначення найменшого стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.172-6 КпАП України, буде справедливим та достатнім для покарання порушника за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.172-6, 279, 280, 283, 284 КпАП України суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Чаплицький В. В.