Справа №461/5724/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року суддя Галицького районного суду м.Львова Волоско І.Р. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 30.07.2018 року о 06.00 год. в м.Львові на вул. Зелена 1, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення вимови); від проходження огляду на стан спяніння у встановленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України..

ОСОБА_1 в суд не зявився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Надіслав на адресу суду повторне клопотання про відкладення розгляду справи та долучив медичну довідку Міського травматологічного пункту №2, яку суд не може взяти до уваги, так, як вказана довідка не свідчить перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та не може слугувати підставою для повторного відкладення розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. Обставини відображені у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.07.2018 року знайшли своє ствердження під час судового розгляду.

Протокол складений за наявності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 30.07.2018 року, а також іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 248, 249, 251, 283-285 КУпАП, суддя , -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти стягнення 10 200,00 грн. штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 352,40 грн. судового збору.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя І.Р.Волоско.