П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122 - 2 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122 - 2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 31 березня 2018 року в 02 год. 50 хв. біля будинку № 5 по вул. Зої Гайдай в м. Києві керував автомобілем «Альфа Ромео», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, 31 березня 2018 року в 02 год. 50 хв. ОСОБА_2 біля будинку № 5 по вул. Зої Гайдай в м. Києві керував автомобілем «Альфа Ромео», номерний знак НОМЕР_1 та в порушення п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану синім та червоним проблисковими маячками і спеціальним звуковим сигналом не зупинився, був зупинений шляхом переслідування на автомобілі «Тойота», номерний знак 111507 біля будинку № 21 по вул. Маршала Тимошенка в м. Києві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. Він звертає увагу на те, що копію судового рішення до цього часу не отримав, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, суд розглянув справу з порушенням правил підсудності, оскільки під час складання протоколів про адміністративні правопорушення стосовно нього, він повідомляв поліцейським адресу своєї реєстрації - Запорізька обл., Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Молодіжна, буд. 3, а тому справа щодо нього підсудна Василівському районному суду Запорізької області.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, проте в протоколі не вказано, від проходження якого саме огляду він відмовився.

ОСОБА_2 зазначає, що він був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак сп'яніння.

Апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, що свідчить про те, що поліцейські порушили порядок проходження огляду на стан сп'яніння та вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами справи щодо нього виявив, що копія протоколу, яка була надана йому поліцейськими, відрізняється від оригіналу протоколу, що міститься в матеріалах справи. Він звертає увагу на те, що в ньому не зазначена частина ст. 122 - 2 КУпАП та з'явився запис в графі «Тимчасово вилучені документи» - не вилучалися.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 15 червня 2018 року судом за відсутності ОСОБА_2 ухвалене рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122 - 2 КУпАП. Відповідно до матеріалів справи, 09 липня 2018 року ОСОБА_2 отримав копію постанови, а апеляційну скаргу подав 11 липня 2018 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 звертає увагу на те, що суд першої інстанції порушив правила підсудності.

Апеляційний суд вважає такі доводи апелянта безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 цієї норми закону передбачено, що справа про адміністративне правопорушення, зокрема передбачене ст. 130 КУпАП, також розглядається за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання правопорушника.

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення, місцем їх фіксування є вул. Маршала Тимошенка, яка розташована в Оболонському районі міста Києва. Отже, судом під час розгляду справи не було порушено правил підсудності, оскільки ч. 2 вказаної норми закону передбачено не обов'язковий, а можливий розгляд справи за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи за місцем реєстрації транспортного засобу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_2 зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122 - 2 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення, зокрема відсутня частина ст. 122 - 2 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 231822 від 31 березня 2018 року (а.с. 1), в ньому наявні всі відомості, передбачені вищевказаною нормою закону.

Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що в ньому відсутня частина ст. 122 - 2 КУпАП, то апеляційний суд зазначає, що в даній нормі закону відсутні частини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо нього, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Як зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_2, він відмовився від проходження огляду, а тому доводи захисника про порушення порядку огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував автомобілем «Альфа Ромео», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_2 від проходження огляду в установленому законом порядку відмовився.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував того, що був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак наркотичного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_2 ознайомлений з правами та обов'язками. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення містяться письмові пояснення ОСОБА_2, відповідно до яких він за кермо автомобіля не сяде. Проте будь - яких зауважень стосовно того, що він не бажав проходити огляд у зв'язку з вищевказаною причиною ОСОБА_5 не заявляв.

Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп'яніння як за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці, так і не бажав їхати до медичного закладу.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах провадження направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я є непереконливими, оскільки він відмовився їхати до медичного закладу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 - 2 КУпАП та просив закрити провадження у справі щодо нього, оскільки вважає, що в матеріалах справи відсутні докази його винуватості.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів провадження, в них наявний протокол стосовно ОСОБА_2, відповідно до якого він керував автомобілем «Альфа Ромео», номерний знак НОМЕР_1 та в порушення п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції про зупинку громадського засобу, завчасно подану синім та червоним проблисковими маячками і спеціального звукового сигналу не зупинився, був зупинений шляхом переслідування на автомобілі «Тойота», номерний знак 111507 біля будинку № 21 по вул. Маршала Тимошенка в м. Києві.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорт поліцейського від 12 квітня 2018 року (а.с. 5) та відеозапис нагрудної камери працівника поліції не містить даних про те, що ОСОБА_2 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу не зупинився та був зупинений шляхом переслідування.

Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не спростовують та не підтверджують доводів апелянта про те, що він порушив п. 2.4 ПДР України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки матеріали провадження не містять достатньо доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 - 2 КУпАП, апеляційний суд вважає, що за таких обставин постанова суду в частині визнання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 - 2 КУпАП підлягає скасуванню та закриттю провадження у справі щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 - 2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122 - 2 КУпАП, скасувати в частині прийняття рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 - 2 КУпАП, провадження в цій частині закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун