Провадження № 33/772/749/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Рупак А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 р. м. Вінниця

Суддя апеляційного суду Вінницької області Рупак А.А. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року у справі відносно нього за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 352, 40 гривень в дохід держави.

Відповідно до обставин, встановлених суддею, 14.06.2018р. о 14 год. 45 хв. в м. Вінниці по вул. Брацлавська, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані наркотичного спяніння. Огляд на стан наркотичного спяніння проводився КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер» «Соціотерапія», висновок № 1578 від 14.06.2018р., ОСОБА_2 перебував в стані наркотичного спяніння. Тобто, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР та вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.08.2018 та скасування зазначеної постанови з закриттям провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки судом під час розгляду не взято до уваги всіх обставин, які вплинули б на правильне вирішення справи, не вжито заходів до повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх доказів. В обґрунтування поважності пропуску строків зазначив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводився у його відсутність, повідомлення про розгляд справи він не отримував, що позбавило його можливості реалізувати свої права, а саме дати пояснення, заявити клопотання про допит свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги захисника з підстав викладених в ній та просив задовольнити її в повному обємі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляція до часткового задоволення з огляду на наступне.

В апеляційного суду є підстави для задоволення клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання апеляції на постанову судді, оскільки з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводився у його відсутність, повідомлення про розгляд справи він не отримував, що позбавило його можливості реалізувати свої права, а саме дати пояснення, заявити клопотання про допит свідків. Дані обставини вважаю поважними та такими, що відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП дають підстави для поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині невідповідності висновків судді фактичним обставинам справи слід зазначити, що згідно положень ст..280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з'ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи.

Як убачається з постанови від 14.08.2018, зазначені вимоги Закону дотримані не були, внаслідок чого суддя дійшов хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_2

Згідно з п.22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перед проведенням огляду на стан спяніння, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2018 працівниками патрульної поліції ОСОБА_2 було доставлено до КП Соціотерапія з метою перевірки його на вміст наркотичних речовин в його організмі. Однак огляд проводився з грубим порушенням вищевказаної Інструкції.

Відповідно до п.16 вищевказаної Інструкції Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду.

Згідно п.17 зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Відповідно до п.20 Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоровя.

Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 результатів огляду не отримував та не був повідомлений про результати огляду, таким чином працівниками патрульної поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп'яніння.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть впливати зі спів існування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011 (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд враховуючи вищевикладене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

На наведених обставин постанова судді підлягає скасуванню. Однак на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, через що провадження підлягає закриттю з наведених підстав.

Керуючись ст. 294 КУпАП, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року у справі щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року у справі відносно ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:

Згідно з оригіналом: