Справа № 417/5595/18
Провадження № 33/782/167/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Сєвєродонецьк Луганська область

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області Тополюк Є.В.,

при секретарі Ворошилової Н.О.

за участю ОСОБА_2

його захисника,адвоката: Мєдвєдева С.С.

розглянула апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Марківського районного суду Луганської області від 24.07.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Марківського районного суду Луганської області від 24.07.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. на користь держави із позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік. Роз'яснено, що на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу ОСОБА_2 протягом 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу в порядку примусового виконання цієї постанови буде стягнуто з нього подвійний розмір штрафу - 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок на користь держави. Також з ОСОБА_2 стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови, відповідно до у адміністративного протоколу серії БР № 176775 від 27.04.2018р, ОСОБА_2 27.04.2018року, о 10.00, у с Марківка, Луганської області, по вул. Центральній, керував автомобілем MERCEDES-BENZ р/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на встановлення ступеню сп'яніння у визначеному Законом порядку відмовився, чим на думку посадової особи , яка склала протокол, порушив вимоги п.2.5. ПДР України й, відповідно, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. В скарзі зазначає, що з рішенням суду не згоден, бо воно постановлено з невідповідністю висновків обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, і повинно бути скасоване, а провадження по справі закрито.

Апелянт вказує, що був звинувачений у відмові виконувати вимоги поліцейського. Від проходження відповідно до встановленого порядку на стан сп'яніння - не відмовлявся. Вважає, що співробітниками поліції порушено його право на захист, оскільки поліцейськими не проінформовано його про порядок проходження огляду, права не роз'яснені - жодної статті, все зафіксовано у протоколі та видно на відеозапису. Свідки по справі також не підтвердили його відмову, вони тільки надали аналогічні пояснення, бо ці пояснення писали не вони. В поясненнях не має того факту відмови брати направлення до лікарні, взагалі не має слова лікарня. З пояснень вбачається, що там йде мова не щодо дій ОСОБА_2, а щодо дій іншої особи, яка нібито пропонувала пройти огляд. Свідків при його розмові з співробітниками поліції не було, це видно відеозапису, а саме на віддзеркаленій поверхні автомобіля, воно як дзеркало відобразило поліцейського з камерою, поруч свідки відсутні.

На думку ОСОБА_2, суд розглянув матеріали щодо іншої людини, а винним визнав його, оскільки пояснення свідків, протокол мають інформацію, щодо В'ячеславовича, а він Вячеславович. Поліцейські мали право скласти документи у його присутності стосовно будь якої людини, що вони й зробили в його присутності. Суддя неправомірно визнав його винним, задовольнивши державне звинувачення, щодо іншої людини.

ОСОБА_2 просить звернути увагу, що не може пити алкогольні напої, бо в нього гепатит «С», про що суду була надана довідка від лікаря про те,що якщо він вип'є алкоголь, він помре. Його захворювання має тяжкі побічні наслідки, які крім основних впливають на розуміння, тобто він не може швидко зрозуміти смисл сказаного та зробити висновки, або швидко щось запам'ятати та щось згадати.

В скарзі акцентує увагу, що його винність у порушенні п. 2.5 не доведена і не доводилась навіть поліцейськими, звинувачення у порушенні інших пунктів ПДР не існує, тому він не повинен відповідати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, викладених у постанові.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 в підтримання апеляційної скарги, а також його пояснення про те, що він згоден з змістом його пояснень у постанові суду, пояснення його захисника, адвоката Мєдвєдева С.С., який зазначив, що матеріали провадження не підтверджують вину ОСОБА_2, оскільки вони складені з порушеннями його прав, постанова суду не відповідає матеріалам справи, свідків не було, перевіривши матеріали справу,провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вимоги судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів адміністративного провадження,протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 176775, складений щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП направлявся до суду першої інстанції неодноразово.

Постановою судді Марківського районного суду Луганської області Чернік А.П. від 09.07.2018 року вищевказаний протокол повертався до Марківського відділу поліції ГУНП в Луганській області для належного оформлення.

При цьому суддя послався на ст.278 КУпАП, а саме на зобов'язання судді при підготовці справи для розгляду з'ясувати питання,зокрема , про правильність складення протоколу.

Суддя встановив,що суть адміністративного правопорушення викладена не у відповідності до ч.1 ст.130 КУпАП, відомості про правопорушника вказані невірно, а саме по батькові вказано «В'ячеславович» та «Вячеславович».

Крім того,з змісту постанови вбачається,що даний протокол з доданими матеріалами 02.05.2018 року вже повертався судом для належного оформлення Марківському ГУНП в Луганській області (не зазначені повні адреси свідків).(а.с.11,14)

12.07.2018 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями був визначений інший склад суду.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли разом з вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2,на думку апеляційного суду, суд першої інстанції достатньо обґрунтовано та мотивовано прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, суд зазначив, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №176775; письмовими поясненнями ОСОБА_2 які є в протоколі - де він власноруч написано - «выпил 150 грамм виски, после акуратно управлял автомобілем»; поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, з яких вбачається,що вони були присутні під час відмови ОСОБА_2 на проведення, щодо нього огляду на стан сп'яніння; переглянутим у судовому засіданні суду першої інстанції відеозаписом, який містить інформацію про те, що останній дійсно знаходився на момент відеозапису за кермом автомобілю, мав у салоні автомобілю відчинену пляшку з-під алкогольного напою, у якій ще знаходилася рідина, до нього з боку співробітників поліції була адресована вимога про проходження огляду на стан сп'яніння або на місці, або у лікувальному закладі, на що він відповів відмовою. Слід зазначити, що з відеозапису вбачаються візуальні ознаки стану сп'яніння ОСОБА_2 - а саме нечітка мова та почервоніння обличчя.

Суддею вірно встановлено обставини правопорушення та вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційній скарзі ОСОБА_2 у той частині, де він вказує,що щодо нього було порушено право на захист на інформацію з боку працівників поліції.

Так, з змісту постанови суду вбачається, що суд переглядав у судовому засіданні у присутності ОСОБА_2 відеозапис, яка містить інформацію про те,що останній дійсно знаходився у момент відеозапису за кермом автомобілю, мав у салоні автомобілю відчинену пляшку з-під алкогольного напою, у якій ще знаходилися рідина. До нього з боку співробітників поліції була адресована вимога про проходження огляду на стан сп'яніння або на місці, або у лікувальному закладі, на що ОСОБА_2 відповів відмовою.

Твердження ОСОБА_2 про те,що у відео чітко видно,що технічних засобів у поліцейських не має, а тому не має від чого відмовлятися, апеляційний суд вважає некоректним, у зв'язку з тим, що від поліцейського до ОСОБА_2 була адресована вимога про проходження огляду на стан сп'яніння, та у нього була на це підстава.

Викладені в апеляційній скарзі різні доводи, щодо не скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мають протиріччя між собою та є не логічними, а тому апеляційний суд розцінює їх як факт уникнення покарання.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, слід погодитись з міркуваннями судді суду першої інстанції, який з цього приводу зазначив, що ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ним пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Подальші дії самим ОСОБА_2,пов'язані з проходженням ним за власною ініціативою огляду на стан сп'яніння 27.04.2018 року у медичному закладу з причин підозри в управленні транспортом у стані сп'яніння, за результатами якого був складений протокол № 57, апеляційний суд,як і суд першої інстанції, не може прийняти як доказ його невинуватості у розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

Апеляційний суд враховує,що суд першої інстанції надав належну оцінку цьому документу,зазначивши,що ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України, згідно вимог якого, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції.

А тому суд першої інстанції правильно зазначив, що наявність самого факту відмови від проходження огляду свідчить про наявність складу вказаного адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2Закон не пов'язує відповідальність за вказані дії з наявністю або відсутністю факту перебування водія у стані сп'яніння у разі його відмови від проходження огляду.

Не має значення, на думку апеляційного суду, у даному випадку, довідка № 121 від 01.08.2018 року про те,що ОСОБА_2 страждає таким захворюванням, яке виключає повністю вживання ним алкогольних напоїв.(а.с.35)

Апеляційний суд також критично ставиться до доводів ОСОБА_2 про те,що він не розумів суті та змісту складеного щодо нього адміністративного матеріалу, виходячи з даних про його особу.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 також підтвердив,що у протоколі саме він власноручно написав про те,що випив 150 грам виски,однак спиртні напої не вживав, пляшку йому підкинули поліцейські.

Таки його твердження свідчать про те, що він безповідально віднісся до вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння на місці або у медичному закладі ,що привело до не бажаних для нього наслідків, але вони ґрунтовні на законі.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що у суді першої інстанції ОСОБА_2 визнав той факт, що саме щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, не заперечував присутність двох свідків при цьому, не оспорював дійсність наданого до протоколу відеозаписи із місця події. З змістом цих пояснень ОСОБА_2 погодився у апеляційному суді.

Ці пояснення у суді першої інстанції ОСОБА_2 спростовують його твердження у апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Марківського районного суду Луганської області від 24.07.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Луганської області Є.В. Тополюк