Справа № 471/571/18-п
Провадження №3/471/216/18
Номер рядка звіту 251
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

17 серпня 2018 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Скарницької І.Б., за участі секретаря судового засідання Романчук О.О., прокурора Компанієць М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Братське адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженку м. Бендери. ОСОБА_2, громадянки України, одруженої, працюючої спеціалістом з кадрового забезпечення Арбузинської виправної колонії, за ч. 1 ст. 172-6 КупАП,

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2018 року старшим оперуповноваженим УЗЕ в Миколаївській області Департаменту ЗЕ Національної поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КупАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Так, відповідно до протоколу, ОСОБА_1 02.01.2014 року наказом начальника УПФУ в Братському районі миколаївської області призначено на посаду головного спеціаліста з обслуговування та розгляду звернень громадян. 08.12.2017 року наказом начальника Вознесенського об'єднаного УПФУ Миколаївської області її було звільнено з посади у зв'язку із скороченням чисельності штату.

Таким чином, ОСОБА_1 в.В. з 02.01.2014 по 08.12.2017 року являлася державним службовцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Зазначену декларацію ОСОБА_1 перед звільненням не подала.

За результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що дзудзело В.В. 20.06.2018 року о 22:18 подала декларацію перед звільненням.

Під час судового засідання ОСОБА_1 суду пояснила, що вона не мала умислу на приховування свого матеріального статку, декларацію не подала у зв'язку з тим, що не працював цифровий підпис, який вона неодноразово отримувала у ПриватБанку. Також вона зверталася до технічної підтримки сайту єдиного реєстру декларацій, проте її лист не відправлявся.

Прокурор просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КупАП.

Вислухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: 1) об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається; 2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції; 3) суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол № 139 про адміністративне правопорушення від 27.06.2018 року відносно ОСОБА_1 складений оперуповноваженим УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про запобігання корупції Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 зазначеного Закону до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

На підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 року №1 «Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції» розпочало свою діяльність Національне агентство, до повноважень якого згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України Про запобігання корупції належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішенням НАЗК «Про затвердження Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» № 56 від 10.02.2017р. визначається механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Контроль щодо декларацій НАЗК здійснює відповідно до п.5 розд.1 зазначеного Рішення через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.4 (Розділ ІІ) зазначеного Рішення у випадку встановлення факту неподання декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону «Про запобігання корупції», Національне агентство письмово повідомляє про це суб'єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об'єднання, іншого непідприємницького товариства, в якому працює (здійснює діяльність) суб'єкт декларування, та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Крім того, згідно з п. 12, 12-1, ч.1 ст. 12 Закону «Про запобігання корупції» Національне агентство наділено правом ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких порушень, а також складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

З огляду на наведене, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності й повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Зазначена позиція відображена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа № 814/886/18).

Вищезазначене рішення НАЗК № 56 визначає певні дії, які вчиняє НАЗК, у разі неподання декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Законом України «Про запобігання корупції» передбачено зобов'язання суб'єкта декларування подавати декларації (ст.45 Закону) та повідомлення про суттєву зміну у майновому стані (ч.2 ст.52 Закону).

З аналізу вищенаведених нормативних актів вбачається, що Національне агентство з питань запобігання корупції є також єдиним суб'єктом, що наділений правом перевірки подання суб'єктами декларування і повідомлень щодо змін у майновому стані.

Відповідно до Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України № 81 від 07.11.2015р. (Розділ IV), Департамент захисту економіки Національної поліції України уповноважений складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Однак, зазначеним Положенням та іншими нормативними актами України Департамент захисту економіки Національної поліції України не наділений повноваженнями щодо проведення перевірок направлених на виявлення фактів порушення антикорупційного законодавства.

Отже, Департамент захисту економіки Національної поліції України до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування не відноситься.

Проте, матеріали даної адміністративної справи не містять даних про повідомлення Національного агентства щодо виявлення фактів, які мають ознаки правопорушення пов'язаного з корупцією відносно ОСОБА_1

За вказаних обставин Управлінням захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України не дотримано встановленого Законом № 1700-VII порядку виявлення, та проведення відповідної перевірки, фіксування факту правопорушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією відносно ОСОБА_1 від 27.06.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення крім іншого зазначається місце складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, в протоколі місце не зазначено місце складання протоколу.

Крім того, в протоколі зазначено місце роботи на час складання протоколу: Вознесенське об'єднане УПФУ Миколаївської області, проте як у самому протоколі вказано, що відповідно до наказу від 08.12.2017 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи в зв'язку зі скороченням штату.

З огляду на наведене, на підставі зазначених доказів та протоколу про адміністративне правопорушення, який складений не уповноваженою особою, суд не може перевірити факт наявності чи відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 172-6 КупАП,

Таким чином, у зв'язку з наявними порушенням вимог закону допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КупАП-закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до апеляційного суду Миколаївської області.

Суддя Скарницька І.Б.