Номер провадження 3/521/5182/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.08.2018 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Жуковський С.О., розглянувши матеріали, які надійшли з 2-ої роти 2-го батальйону УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУ про АП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 065808 вбачається, що 30 червня 2018 року о 13 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «Део Нубіра», реєстраційний номер НОМЕР_1 на 45 км автодороги «Одеса-Київ», з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини роти, нестійка хода), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором 2-ї роти 2-го батальйону УПП в Одеській області ДПП відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КпАП України.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КпАП України, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, виходячи з наступного.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в порушенні правил дорожнього руху не визнав, з протоколом про порушення правил дорожнього руху не згоден, свою позицію обґрунтовую наступним. Приблизно о 13 годині 20 хвилин 30.06.2018 року потрапив в ДТП, до нього підїхав автомобіль патрульної поліції, які почали звинувачувати його у тому, що нібито він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, однак він заперечував факт вживання спиртних напоїв та пояснив, що вже тривалий час за кермом, дуже втомився та постраждав в ДТП, однак, співробітниками патрульної поліції йому було запропоновано продути трубку Драгер. З вказаною вимогою він не погодився, попросив надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, проте з невідомих причин йому в цьому було відмовлено, з цього приводу він відмовився продувати трубку Драгер після чого відносно нього інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст.130 КпАП України. Поліцейський, який прибув на місце події не розяснив йому пункту 8 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я, МВС від 09.11.2015 р. №1452/735 (надалі - Інструкція) встановлено, у разі скоєння ДТП, проведення огляду на стан спяніння учасників цієї пригоди є обовязковим у закладі охорони здоровя, також, поліцейський не звернув увагу на пояснення свідків, які пояснювали, що він не в стані сп?яніння, а постраждав від ДТП, що є на відеозапису долученого до справи. Також, співробітники поліції проігнорували обставину ДТП, а просто склали протокол за керування транспортом у стані спяніння. Хоча факт керування співробітниками не зафіксований, схема ДТП не складена, пояснення свідків проігноровані. На підставі викладеного, вважає, що немає підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Просив провадження по справі закрити. Винним себе не вважає.

На додаткові питання судді, ОСОБА_1 пояснив, що пройти огляд у медичному закладі співробітники патрульної поліції йому взагалі не пропонували, карету швидкої допомоги не викликали.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом цього закону до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Такий порядок визначений ст. 266 КпАП України, якою передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, також передбачено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачають Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року. Так, згідно вказаного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння. Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв'язку свідчить, що відмова водія від огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. І лише відмова водія від огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КпАП України та притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані вище обставини фіксуються в акті огляді на стан сп'яніння, який складається згідно вказаного вище порядку.

Таким чином, лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Така пропозиція ОСОБА_1 з боку працівника патрульної поліції не надходила.

Також, суд звертає увагу, що розділом ІІ пункту 5 вищезазначеного наказу, передбачено, перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, однак вказані вимоги інспекторами патрульної поліції виконані не були.

Крім того, вимогами пункту 5 статті 266 КпАП України, передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проведення медичного огляду, інспектор роти № 2 батальойну № 2 УПП у м. Одесі лейтенант поліції ОСОБА_3 в порушення вимог Наказу № 400/666 не запропонував проведення огляду на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя.

Обовязковим елементом обєктивної сторони даного адміністративного правопорушення є керування транспортним засобом. ОСОБА_2 не керував транспортним засобом. Керування даним транспортним засобом неможливо, оскільки транспортний засіб знаходився в нерухомому стані після ДТП, що, також не зясовано співробітниками поліції, чи в справному стані перебував автомобіль, а зі слів ОСОБА_2 та з відео, встановлено, що автомобіль перебував у несправному стані, ОСОБА_2 не знаходився у транспортному засобі, а чекав біля автомобіля на приїзд евакуатора.

Під час дослідження в судовому засіданні відео з нагрудної камери інспектора встановлено, що транспортний засіб знаходився в статичному стані, оскільки навіть не заводився. Підставою прибуття співробітників УПП став факт, що співробітники поліції побачили ДТП проїжджаючи по тієї ж дорозі де знаходився ОСОБА_2

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вбачається, що вони стали свідками того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Драгер» та від медичного огляду у закладі охорони здоровя.

Суддею, з метою перевірки тверджень ОСОБА_1 щодо відсутності зі сторони співробітників патрульної поліції пропозиції пройти медичний огляд у закладі охорони, а також обставин викладених у поясненнях у судовому засіданні досліджено відеозапис на якому зазначені свідки крім підтвердження, що ОСОБА_1 потрапив у ДТП нічого більше не стверджують, а навпаки, заперечують, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння.

Суд критично ставиться до письмових пояснень свідків, так як вони не відповідають дійсним поясненням,зафіксованим на відеозаписі долученого до справи, та фактично не містять дійсних пояснень осіб.

У звязку із зазначеним, викладені у протоколах обставини залишають місце «розумному сумніву», що випливає із сукупності ознак та неспростованих достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених презумцій вини ОСОБА_1

Суддя вважає, що вичерпав всі можливості для отримання інших доказів по цій справі.

Крім того, вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Під час вивчення змісту протоколу про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що інспектором в якості ознак алкогольного спяніння зазначив «різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей», однак вказані ознаки не конкретизовані, та не дають підстави вважати, що ОСОБА_6 на час складання протоколу перебував саме в стані алкогольного спяніння. Так «різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей» може свідчить про патологію організму та ніяким чином не стан алкогольного спяніння.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що працівниками поліції, всупереч ч. 2 ст. 266 КУпАП, не було забезпечено належним чином передбачений вищезазначеними інструкціями огляд ОСОБА_1

Положенням ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, на підставі чого суддя приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Будь-яких допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, у справі відсутні, не встановлені такі і суддею.

Виходячи з викладеного, та керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч 1 КпАП України, закрити згідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КпАП України у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до апеляційного суду Одеської області через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: Жуковський С.О.