справа № 415/5495/18
провадження № 3/415/1228/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Шевченко О.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заськи Овруцького району Житомирської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , командира відділення взводу забезпечення гарматного артилерійського дивізіону, інвалідом не являється, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:
30.06.2018, приблизно о 19 годині 00 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 , який являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , знаходячись у м. Лисичанську Луганської області, виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.
02.07.2018, приблизно о 17 годині 00 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 , який являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , знаходячись у м. Лисичанську Луганської області, виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.
У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 172-20 КУпАП, визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно, 30.06.2018 та 02.07.2018 у вечірній час доби знаходився у нетверезому стані на території військової частини НОМЕР_1 у м.Лисичанську Луганської області. Свою провину усвідомив, щиро розкаявся, пояснив, що зробив для себе належні висновки та зобов`язався надалі подібного не вчиняти. Просив суд призначити не суворе стягнення.
Суд, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винність останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 172-20 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні та доведена змістом досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:
- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 8, 9);
- протоколом № 761 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 02.07.2018, яким підтверджуються факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 10).
- протоколом № 747 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 30.06.2018, яким підтверджуються факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 24).
Згідно вимог ч.5 ст.15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дії правопорушника ОСОБА_1 , за ознаками ч.3 ст.172-20 КУпАП, кваліфіковані вірно, оскільки останній, являючись військовослужбовцем, виконував військовий обов`язок в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.
При накладенні стягнення, суд враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 військовослужбовець, інвалідом не являється, вину визнав, щиро розкаявся, згідно даних із протоколу про адміністративне правопорушення - раніше не притягувався до адміністративної відповідальності.
У якості обставин, що згідно зі ст.34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, суд приймає повне визнання своєї провини, щире розкаяння та перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно зі ст.35 КУпАП, суд не вбачає.
Суд не визнає в якості обставини, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжує відповідальність правопорушника, вчинення правопорушення у стані сп`яніння, оскільки дана обставина є кваліфікуючою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Оскільки правопорушник ОСОБА_1 вчинив два правопорушення, суд вважає необхідним застосувати правила ст.36 КУпАП, згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
На підставі вищевказаного, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно призначити стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст.172-20 КУпАП, що, на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобіганню вчинення нових правопорушень.
Підстав для призначення правопорушнику іншого стягнення, передбаченого санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд не вбачає.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Керуючись ст. ст. 33, 36, 172-20, 221, 284, 289, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :
Піддати ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 230 (двохсот тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3910 (три тисячі дев`ятсот десять) гривень.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд Луганської області.

Суддя: О.В. Шевченко