ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/7892/18
провадження 2/201/2955/2018

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С.,

з секретарем Кияшко Н.В.,

за участю: прокурора Мануленко І.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника-адвоката ОСОБА_2,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з відділу УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції, стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, працював прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області, наразі не працює, який мешкає за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 67/1, притягнутого за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією №700 від 19.07.2018, складеного старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу УЗЕ в Дніпропетровські області ДЗЕ Національної поліції України, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону «Про запобігання корупції», не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме про отримання коштів у розмірі 540 тис. грн. 24.03.2017 від продажу рухомого майна (автомобіля) на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, Наказом № 917к прокуратури Дніпропетровської області від 08.08.2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області.

Згідно примітки до ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції», посаду прокурора, віднесено до категорії посад осіб, що займають відповідальне становище.

Таким чином, ОСОБА_1 був субєктом відповідальності згідно п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обовязкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі за текстом - НАЗК) від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, перший етап з 00 годин 00 хвилин 15 серпня 2016 року, в тому числі і для таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування:

- щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені декларації подаються протягом 60 календарних днів;

- декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

- повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Рішенням НАЗК від 18.08.2016 року № 1 «Про внесення змін до деяких рішень Національного агентства з питань запобігання корупції щодо функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», внесені зміни до підпункту 1 пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме: слова та цифри «15 серпня 2016 року» змінити словами та цифрами «01 вересня 2016 року».

Таким чином, система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року.

На виконання вимог абзацу 3 пункту 2 Перехідних положень Закону, ОСОБА_1, займаючи посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області, 25.10.2016 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2015 рік (далі по тексту Декларація) шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua, тобто даним фактом підтверджено обізнаність ОСОБА_1 з порядком роботи реєстру та його вміння користуватися ним при заповненні та подачі декларації.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 1600 гривень. Отже, 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня 2017 року, становить грошову суму у розмірі 80000 грн.

08 жовтня 2016 року ОСОБА_1 надав нотаріальне доручення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, з метою продажу автомобіля марки Тойота Кемрі, 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_1 на праві власності.

01 грудня 2016 року ОСОБА_3 продав автомобіль Тойота Кемрі, 2008 р.в., належний ОСОБА_1, третій особі, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1242/2016/222307 за ціною 540 000 гривень.

При опитуванні гр. ОСОБА_3, останній пояснив, що 01 грудня 2016 року продав автомобіль Тойота Кемрі 2008 р.в., належний ОСОБА_1, знявши його з обліку в територіальному сервісному центрі № 1242, розташованому в м. Дніпрі, пр. Праці, 16, та цього ж дня розрахувався із ОСОБА_1 в повному обсязі.

30 березня 2017 року ОСОБА_1, згідно з підпунктом «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, на якого поширюється дія Закону, відповідно до ст. 1 Закону, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до єдиного державного реєстру декларацій за 2016 рік, в якій зазначив отримання доходу в розмірі 540 000 гривень від вчинення правочину, а саме продажу автомобіля.

Згідно вищевказаного договору купівлі-продажу транспортного засобу, вартість проданого транспортного засобу становить 540 000 гривень 00 коп., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб- сайті Національного агентства.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https:/.nazk.gov.ua), здійсненому 01.06.2018 встановлено, що ОСОБА_1, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції шляхом заповнення відповідно до вимог пункту 1 та 6 розділу II рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 958/29088, відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме, продажу ним транспортного засобу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, а надав таку інформацію лише при подачі щорічної декларації за 2016 рік, яку подав 30 березня 2017 року.

Згідно офіційної відповіді голови Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_5 від 02.03.2017 року № 03-05/4886/17 на запит Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо роботи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Таким чином, ОСОБА_1, будучи субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією згідно п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, суб'єктом, на якого поширюється дія Закону, відповідно до ст. 1 Закону, й суб'єктом декларування, обізнаним 01 грудня 2016 року про вартість проданого транспортного засобу, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у десятиденний строк з моменту отримання ОСОБА_1 доходу, тобто у період з 24.03.2017 по 03.04.2017 письмово не заповнив відповідно до вимог пункту 1 та 6 розділу ІІ рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 958/29088, відповідну форму «повідомлення про суттєві зміни в майновому стані» на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, відповідно до висновку, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що у нього взагалі не було умислу скривати зміни у майновому стані при продажі вищевказаного автомобіля, оскільки ним була надана довіреність на продаж даного автомобіля третій особі, яка після його продажу 01 грудня 2016 року повідомила йому та віддала гроші за продаж автомобіля тільки у березні 2017 року, після чого, він у десятиденний строк заповнив відомості щодо зміни в його майновому стані, зазначивши про отримані ним кошти в щорічній декларації за 2016 рік.

Дані доводи у судовому засіданні підтримав адвокат ОСОБА_2 та просив закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні вважав за можливе притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, посилаючись на достатність доказів винуватості останнього у вчиненні зазначеного правопорушення.

Вислухавши прокурора, пояснення ОСОБА_1 та його представника, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах адміністративної справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Водночас, положеннями ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною, передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Тобто, особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу у звязку із адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і у порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язані з корупцією, мають також з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Судом встановлено, що Наказом № 917к прокуратури Дніпропетровської області від 08.08.2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області (а.с.28).

Згідно примітки до ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції», посаду прокурора, віднесено до категорії посад осіб, що займають відповідальне становище.

Таким чином, ОСОБА_1 на момент інкримінованого діяння був субєктом відповідальності згідно п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

08 жовтня 2016 року ОСОБА_1 надав нотаріальне доручення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, з метою продажу автомобіля марки Тойота Кемрі, 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_1 на праві власності.

01 грудня 2016 року ОСОБА_3 продав автомобіль Тойота Кемрі, 2008 р.в., належний ОСОБА_1, третій особі, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №1242/2016/222307 за ціною 540 000 гривень, але кошти від продажу автомобіля передав ОСОБА_1 лише 23.03.2017. Зазначений факт встановлений Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 (а.с.15)

30 березня 2017 року ОСОБА_1, згідно з підпунктом «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, на якого поширюється дія Закону, відповідно до ст. 1 Закону, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до єдиного державного реєстру декларацій за 2016 рік, в якій зазначив отримання доходу в розмірі 540 000 гривень від вчинення правочину, а саме продажу автомобіля. Цей факт не заперечується сторонами та підтверджується відомостями з електронної декларації ОСОБА_1, розміщеної на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, безпосередньо дослідженої у судовому засіданні за допомогою системи вільного пошуку файлів в мережі Інтернету.

Згідно вищевказаного договору купівлі-продажу транспортного засобу, вартість проданого транспортного засобу становить 540 000 гривень 00 коп., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб- сайті Національного агентства.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https:/.nazk.gov.ua), здійсненому 01.06.2018 встановлено, що ОСОБА_1, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції шляхом заповнення відповідно до вимог пункту 1 та 6 розділу II рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 958/29088, відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме, продажу ним транспортного засобу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, а надав таку інформацію лише при подачі щорічної декларації за 2016 рік, яку подав 30 березня 2017 року. Цей факт не заперечується й самим ОСОБА_1

Надаючи оцінку обставинам, встановленим в судовому засіданні з увагою на належність, допустимість та достатність доказів, досліджених по справі у їх сукупності, якими ці обставини підтверджуються, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Одночасно, судом враховуються висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, наведені в рішеннях «Гавенда проти Польщі» (Gaweda v. Poland, скарга N 26229/95, ECHR 2002-II) від 14 березня 2002 року та «Амман проти Швейцарії» (CASE OF AMANN v. SWITZERLAND, заява № 27798/95) від 16 лютого 2000 року про те, що «якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

«Закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі, чи судді нічим не обмеженого дискреційного права, суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання» (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круслена проти Франції» від 24 квітня 1990 року).

«Якість закону повязана з достатньою чіткістю встановлення ним тих чи інших обставин, на підставі яких діють державні органи» Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волохи проти України» від 2 листопада 2006 року.

«Жодна норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з точністю, достатньою для того, щоб надати змогу громадянинові регулювати свою поведінку: він має бути спроможним - якщо потрібно, після відповідної консультації - передбачити такою мірою, наскільки це є розумним за даних обставин, наслідки, які можуть випливати з його дій. Ці наслідки не повинні бути передбачуваними з абсолютною певністю. У той час, як певність у праві є вельми бажаною, вона може спричиняти надмірну жорсткість, а право має йти в ногу з обставинами, що змінюються. Відповідно до цього більшість законів з необхідністю укладаються в термінах, які більшою чи меншою мірою є нечіткими, а їхнє тлумачення і застосування є питаннями практики» Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фельдек проти Словаччини» від 12 липня 2001 року.

Ступінь чіткості закону, що має забезпечуватися у формулюваннях національних законів - яка в жодному випадку не може передбачити всі непередбачувані обставини, - значною мірою залежить від змісту даного документа, сфери, на яку поширюється цей закон, а також кількості та статусу тих, кому закон адресований. Ступінь чіткості, який треба забезпечувати при формулюванні конституційних положень, з огляду на загальний характер, може бути нижчим, ніж в інших законах» Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Реквеньї проти Угорщини» від 20 травня 1999 року.

«Положення закону повинні бути передбачуваними та надавати достатньо гарантій проти свавільного застосування» Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» від 14 червня 2007 року.

В даному випадку слід враховувати, що диспозиція ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не містить вказівок на конкретний розмір фінансових змін у становищі особи, з якого починається відповідальність за неповідомлення про такі зміни. Цією нормою лише визначено, що відповідальність починається за неповідомлення про зміни у майновому стані особи, які мають ознаку «суттєвості». Не містить ця норма й бланкетних відсилок на інші законодавчі норми, якими врегульовано це визначення.

Крім того, Закон України «Про запобігання корупції» не містить вказівок на те, як повинен діяти субєкт декларування, у разі, якщо 10-денний строк, у який він повинен інформувати Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни свого майнового стану, тобто подавати позачергову декларацію, збігається із строком подачі чергової основної щорічної декларації, у якій він відображає такі зміни. Тобто, чи потрібно субєкту декларування дублювати в такому разі одну й ту ж саму інформацію в один і той же період в різних звітних документах, не зрозуміло, також як і не зрозуміло, чи не буде таке подвійне декларування одного й того ж прибутку враховуватись двічі, що призведе до викривлення суми прибутку, фактично отриманого субєктом декларування.

Разом з тим, питання притягнення відповідної особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП неможливо розглядати без врахування вимог ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки злочини та відповідні покарання повинні бути чітко визначені законом. Ця вимога виконується тоді, коли особа може знати з формулювання відповідного положення у разі необхідності, за допомогою його тлумачення судами і після отримання відповідної юридичної консультації, - які дії або бездіяльність тягтимуть за собою її кримінальну відповідальність та яке покарання вона може отримати в цьому звязку, що було відображено у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_6 Прада проти Італії».

Окрім цього, відповідно до положень ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на не подання інформації про суттєві зміни в своєму майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В даному випадку доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне подання електронної декларації, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються фактом відображення ним суми отриманого доходу від продажу зазначеного автомобіля у розмірі 540 тис. грн. в щорічній декларації за 2016 р., що свідчить про відсутність наміру приховати цей факт. При цьому слід врахувати, що декларація за 2016 рік із зазначенням факту отримання доходу, подана ОСОБА_1 30.03.2017, тобто на сьомий день після отримання ним зазначених коштів, з чого випливає, що оприлюднення ним цього факту відбулося в межах 10-денного строку, встановленого на подачу повідомлення про суттєві зміни майнового стану.

Більше того, під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_1 будь-яких мотивів на уникнення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання декларації щодо суттєвих змін в майновому стані, адже отриманий ним дохід від продажу зазначеного автомобіля у розмірі 540 тис. грн. є законним джерелом покращення його майнового стану, оскільки проданий ним за вказану ціну автомобіль, був ним задекларований та облікований як правомірно набуте ним рухоме майно.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб'єктивного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відтак робить неможливим його притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ч. 2 ст. 172-6, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: