Номер провадження: 33/785/1517/18
Номер справи місцевого суду: 523/6787/18
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря судового засідання Тьосової Я.В.; особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2018 року,-

встановив:

Зазначеною постановою суду,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працевлаштований, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 12.05.2018 року о 00 годині 10 хвилин по вул. Миколаївська дорога, 287А, в м. Одесі керував транспортним засобом - автомобілем марки "MITSUBISHI Carisma", н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей погано реагують на світло; при цьому, в присутності двох свідків від проходження огляду на стан наркотичного спяніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 зазначили, що не погоджуються із оскарженою постановою суду та вважають її незаконною у зв'язку із тим, що суддя, розглянувши справу за його відсутності, залишив поза увагою те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_2 на огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння, а він відмовився від медичного огляду, оскільки нічого не вживав, в салоні автомобіля спала малолітня дитина та йому було соромно перед друзями; він з дитинства має вади фізично-психологічного розвитку, є заїкою та має порушення мови, що, на його думку, й стало підозрою у перебуванні в стані наркотичного сп'яніння; поняті підписали друкований шаблон, наданий їм співробітниками поліції, з автомобіля не виходили, він їх особисто не бачив та з ними не спілкувався.

Посилаючись на вищенаведені обставини, апелянти просять скасувати постанову суду та провадження у справі закрити.

Окрім цього, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник також порушують питання про поновлення строку на оскарження постанови суду як пропущеного з поважної причини, оскільки про судове засідання правопорушника належним чином не повідомляли, жодних клопотань про розгляд справи за його відсутності він не подавав, копія рішення суду йому не направлялась, а про існування оскаржуваної постанови він дізнався випадкового лише 28.08.2018 року та копію постанови отримав 31.08.2018 року.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, …

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП, … справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 10.07.2018 року на 12 годину 30 хвилин, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 7), яке містить особистий підпис ОСОБА_2 та дату отримання судової повістки - 21.06.2018 року.

Однак, не дивлячись на належне повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, ні ОСОБА_2, ні його представник в судове засідання Суворовського р/с м. Одеси від 10.07.2018 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили та жодних клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд за їх відсутності не надали. Тому суд першої інстанції, на підставі положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, обґрунтовано та у відповідності до процесуального закону розглянув зазначену справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

На підтвердження доводів апелянта про дату отримання ним копії постанови суду першої інстанції, матеріали справи не містять жодних відміток про направлення судом копії оскаржуваної постанови ОСОБА_2 взагалі.

Так, матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 від 29.08.2018 року про видачу йому копії оскаржуваної постанови суду (а.с. 10), яку він отримав 31.08.2018 року відповідно до його розписки на зазначеній заяві.

Зазначені обставини свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянтів щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст.130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №155550 від 12.05.2018 року (а.с. 2), ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції та підозрювався у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), відмовився від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп'яніння на місці зупинки. При цьому, зазначений протокол ОСОБА_2 власноручно підписав та надав пояснення наступного змісту: «В больницу не доставлялся. Отказ на месте остановки».

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив проставлення свого власного підпису на вищевказаному протоколі своєю необізнаністю та підтвердив, що відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння на місці огляду, оскільки наркотики не вживав та в автомобілі перебувала його малолітня дитина. При цьому ОСОБА_2 зазначив, що йому було відомо необхідність виконання вимог працівників поліції щодо необхідності проходження водієм огляду на стан сп'яніння, однак його відмова була пов'язана з перебуванням в автомобілі дитини та іншими обставинами, які були викладені ним в апеляційній скарзі.

Посилання ОСОБА_2 на те, що працівники поліції не виписували йому направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі спростовуються його ж особистим підписом в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнями понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3 та 4 відповідно), які зазначили, що ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу та від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров'я.

Окрім того, допитаний в судовому засіданні апеляційного суду 12.10.2018 року в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_6 пояснив, що після зупинки водія ОСОБА_2 та виявлення у нього ознак наркотичного сп'яніння, останньому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, однак він відмовився від його проходження. Направлення ОСОБА_2 на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в не виписувалось, оскільки ОСОБА_2 на місці відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі.

Посилання апелянтів на положення пунктів 8 та 12 Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09.11.2015 року, згідно яких за наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, апеляційний суд не може прийняти до уваги з підстав того, що ОСОБА_2 на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, що свідчило про відсутність підстав для видання такого направлення працівником поліції та вручення його правопорушнику.

При цьому апеляційним судом враховано те, що зазначена інструкція не містить вказівки щодо обов'язкового вручення направлення для проходження медичного огляду особі, яка відмовилася від проходження такого огляду, а працівники поліції не наділені відповідними повноваженнями щодо примусового направлення водіїв на медичний огляд в заклад охорони здоров'я.

Таким чином, відповідно до положень диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, сама відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння створює склад зазначеного адміністративного правопорушення, а саме по собі відсутність направлення на такий огляд не може свідчити про відсутність в діях водія складу правопорушення.

Враховуючи викладені апеляційним судом обставини, відмову ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння та, як наслідок, наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення його апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої постанови районного суду.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується із доводами апелянтів щодо допущення працівниками патрульної поліції вимог закону в частині не відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом працівниками поліції, що є порушенням ч. 1 ст. 266 КУпАП, з огляду на наступні обставини.

Положення ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачають, що … суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, в свою чергу, ч. 1 ст. 266 КУпАП встановлює, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння …, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння ...

Відповідно до ч. 7 цієї ж статті, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Так, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №155550 від 12.05.2018 року (а.с. 2), ОСОБА_2 не був відсторонений від керування транспортним засобом, хоча у співробітників поліції були обґрунтовані підозри щодо його перебування у стані наркотичного сп'яніння. При цьому матеріали справи не містять жодних даних, які свідчили про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортними засобами, а як зазначив в апеляційному суді сам ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_7, водій не був відсторонений від керування транспортним засобом, сам автомобіль не затримувався і з місця зупинки водій уїхав самостійно.

В судовому засіданні апеляційного суду свідок-інспектор поліції ОСОБА_6 пояснив, що керування автомобілем було передано іншій особі, однак якій саме та чим це підтверджується свідок вказати не зміг.

За встановлених апеляційним судом обставин, твердження інспектора поліції ОСОБА_6 є сумнівними та спростовуються як поясненнями водія та свідка, так і відсутністю у матеріалах справи даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом..

Таким чином, виявляється незрозумілим на якій підставі ОСОБА_2 був повернутий автомобіль та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортного засобу без відсторонення його від керування, якщо були достатні підстави вважати, що останній перебуває у стані наркотичного сп'яніння.

Вказана обставина потребує належного розслідування та реагування з боку керівництва управління патрульної поліції, оскільки вказує на недбале відношення до виконання своїх службових обов'язків та нехтування положеннями закону з боку відповідальних працівників поліції, які виявили зазначене правопорушення, а тому апеляційний суд доходить висновку про необхідність направлення копії зазначеної постанови до УПП в м. Одесі для прийняття відповідного рішення керівництву управління патрульної поліції щодо допущених підлеглими особами порушень закону.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Таким чином, враховуючи викладене в своїй сукупності, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції як прийняту з дотриманням норм процесуального та матеріального права - залишити без змін, а копію постанови апеляційного суду направити до УПП в м. Одесі для прийняття відповідного рішення його керівництвом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку на оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2018 року - задовольнити та поновити їм строк на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2018 року відносно ОСОБА_2, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Копію постанови апеляційного суду направити до УПП в м. Одесі для відома та вирішення питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідальних співробітників УПП в м. Одесі за неналежне виконання вимог закону в частині відсторонення від керування транспортним засобом особи, яка перебувала у стані наркотичного сп'яніння та зобов'язати начальника УПП в м. Одесі повідомити апеляційний суд Одеської області про прийняте рішення за результатами проведення такого розслідування у передбачений законом строк.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов