П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2018 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Карабак Л.Г. розглянувши матеріали, які надійшли з Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 054781, ОСОБА_1, 13 липня 2018 року, не прибув на відмітку до Дніпровського УП, чим порушив правила адміністративного нагляду, встановленого судом та чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не з'явився.

Вивчивши справу про адміністративне правопорушення, вважаю, що її розглянути неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, згідно зі ч. 2 ст. 187 КУпАП, відповідальність в даному випадку настає за порушення правил адміністративного нагляду особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

У той же час, у матеріалах справи відсутні копії постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП, або будь-які інші відомості про те, що на останню за дане адміністративні правопорушення були накладені адміністративні стягнення.

Дана інформація має важливе значення для вирішення питання про кваліфікацію дій правопорушника і, відповідно, про міру його відповідальності.

Постановою від 13.09.2018 року суддя Дніпровського районного суду м.Києва вже повертав матеріали для доопрацювання під час якого необхідно було додати до протоколу завірені копії судових рішень про притяггення ОСОБА_1 до відповідальності за теж саме правопорушення.

Проте вимоги постанови не виконані, матеріали надіслані до суду у тому самому вигляді, хоча посадовій особі, яка скерувала протокол до суду завідомо відомо, що він не може бути призначений до рзгляду, такі дії утворюють невиправдану судову тяганину.

Крім того до матуріалів додано рапорт про неможливість відібрати у ОСОБА_1 пояснення, хоча постанова про повернення не містила таких вказівок, крім того встановлено, що ОСОБА_1 не проживає за адресою зазначеною у протоколі, що також потребує зясуванню.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Вищенаведені недоліки, що були допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що перешкоджає повному, об'єктивному та всебічному розгляду справи, прийняттю правильного рішення, а тому, керуючись ст. ст. 252, 256, 278, 280 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи №755/12778/18 (№3/755/6246/18) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП повернути до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві - для дооформлення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає і вступає в силу з моменту її винесення.

Суддя