Справа № 404/2394/18
Номер провадження 3/404/1912/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

у звязку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 26.03.2018 року о 13 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Знам'янка 208км керував автомобілем «Шевроле Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова) та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

У судові засідання ОСОБА_1 не з'явився, повідомлявся своєчасно належним чином про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, а тому відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу долучено та до суду направлено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії БР №058813 від 26.03.2018 року (а.с.1); письмові поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2-3), копію постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП від 26.03.2018 року (а.с.4), роздруковані дані «адміністративної практики» стосовно ОСОБА_1 (а.с.11-13).

Дослідивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права і обовязки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Положеннями ч.2 ст.254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Вищенаведені правові норми вказують на те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є важливою стадією провадження у справі про адміністративне правопорушення, під час якої посадова особа, яка складає протокол, з метою забезпечення права на захист, зобовязана ознайомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зі змістом складеного протоколу, юридичною кваліфікацією її дій, вручити другий примірник такого самого ж протоколу, надати можливість подати пояснення і зауваження щодо змісту до протоколу.

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено положення вказаного законодавства, які забезпечують реалізацію права на захист, оскільки протокол у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення був складений за ст.130 КУпАП без зазначення відповідної частини вказаної статті, з таким протоколом було ознайомлено ОСОБА_1 під підпис, з цього приводу він надав пояснення, та вручено йому другий примірник саме такого протоколу. Саме такий протокол було направлено до суду для розгляду по суті.

Положеннями ст.130 КУпАП визначено 6 частин, які передбачають відповідальність за допущені порушення. Таким чином при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №058813 26.03.2018 року працівники поліції у самому протоколі належно не кваліфікували дії ОСОБА_1 за відповідною частиною статті 130 КУпАП, вказавши про вчинення ним правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП без вказівки на відповідну її частину, тобто не надали діям ОСОБА_1 належної юридичної оцінки, що порушило право останнього на захист та двічі слугувало підставою для повернення протоколу у справі про адміністративне правопорушення для належного оформлення до Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області згідно з постановами Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.04.2018 року та 08.06.2018 року та (а.с.9, 19-20).

Під час повторного оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено рапорти, які підтверджують те, що у раніше складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР №058813 26.03.2018 року за ст.130 КУпАП, у якому не було зазначено відповідної частини статті, який був підписаний ОСОБА_1 та вручено йому другий примірник, внесено зміни та дописано у графі частину «3», тобто дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.130 КУпАП.

Вчинивши відповідну дописку до протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не долучили до справи жодного документу, який би із достовірністю підтверджував те, що після цього ОСОБА_1 під підпис було ознайомлено із відповідними змінами, внесеними до протоколу, а також вручено останньому під підпис примірник протоколу саме за ч.3 ст.130 КУпАП, а послалися лише на раніше наявні записи в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.10, 22). Наведене безумовно порушує вимоги раніше зазначених положень ст.ст.254. 256 КУпАП та права ОСОБА_1

Отже, оцінюючи допустимість і можливість використання направленого до суду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд керується наступним.

З матеріалів справи встановлено, що до направленого до суду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 поліцейськими, після його складання, вносилися зміни, які стосувалися кваліфікації дій останнього, достовірні відомості про ознайомлення із вказаними змінами під розпис (або відмову від цього) та вручення ОСОБА_1 під розпис протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП, у матеріалах справи відсутні.

Направлений до суду після повторного оформлення протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить очевидні дописки і відмінності із примірником протоколу, який складався 26.03.2018 року та вручався ОСОБА_1 Незважаючи на повернення протоколу з вказаних підстав органу поліції для належного оформлення (а.с.19-20), докази про усунення встановлених порушень відсутні.

При цьому суд зобовязаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином перед судом поставлена під обґрунтований сумнів допустимість як доказу протоколу в справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, у звязку із порушенням порядку його складання, вказаного раніше, прав особи, стосовно якої складено протокол, а тому відповідно до раніше зазначених правових положень та ст.62 Конституції України він не береться судом до уваги. Долучені до матеріалів справи інші докази не спростовують викладених порушень. Відтак, зважаючи на визнання протоколу в справі про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, підстави до притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП відсутні.

Крім всього, суд керується також тим, що диспозицією ч.3 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Долучені до матеріалів справи докази не містять жодної постанови суду, яка б підтверджувала те, що ОСОБА_1 протягом року до 26.03.2018 року двічі піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У долученій довідці «адмінпрактики» на арк.11 вказано про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП 14.11.2016 року, направлення до суду справи до розгляду 29.11.2016 року та розгляд справи судом фактично через рік 06.11.2017 року із накладенням адміністративного стягнення, що суперечить положенням ст.38 КУпАП та відповідну постанову суду до справи не долучено. Також, згідно з довідкою «адмінпрактики» на арк.12 вказано про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та закриття провадження у справі судом на підставі п.7 ст.247 КУпАП без накладення адміністративного стягнення. Відповідно до довідки «адмінпрактики» на арк.13 вказано про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та накладення судом 01.02.2018 року адміністративного стягнення у розмірі 20400 грн. із позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, що суперечить санкції ч.3 ст.130 КУпАП та відповідну постанову суду до справи не долучено.

Враховуючи те, що вказані довідки належним чином не завірені, не зазначено посаду особи, яка їх виготовила, відсутня відповідна печатка, оскільки вони містять істотні суперечності, а постанови суду, які б підтверджували накладення на ОСОБА_1 до події, яка є предмет розгляду, протягом року стягнень за ст.130 КУпАП відсутні, суд вважає недоведеним те, що ОСОБА_1 протягом року до 26.03.2018 року двічі піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, оскільки суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, не доведення раніше вказаної обставини, яка є обовязковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, є окремою підставою, яка вказує на не доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч.3, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Поступайло