пр. № 3/759/6855/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянинаУкраїни, працюючого водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, 26.09.2018 року, приблизно о 12 год. 05 хв, керуючи автомобілем «ГАЗ 3310», державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись в м. Києві по вул. Пшенична 9, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_1. ОСОБА_1 з місця ДТП зник, в органи поліції не повідомив.

В судовому засіданні ОСОБА_1, свою вину визнав, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, приходжу до наступного висновку.

Суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення п.п 13.1,2.3б та 2.10а Правил дорожнього руху та ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: даними протоколів про адміністративні правопорушення серії БД № 169929 та БД №169930 від 11.10.2018 року, схемою місця ДТП, поясненнями учасників ДТП та іншими матеріалами справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи встановлений механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, а також характер дій учасників пригоди, суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 повинен був керуватись вимогами розділу 13.1 ПДР України.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, враховуючи механізм ДТП, характер отриманих транспортними засобами механічних ушкоджень, суд приходить до висновку, що виникнення ДТП є прямим наслідком допущення порушень п. 13.1 ПДР України саме ОСОБА_1

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того ОСОБА_1 з місця ДТП зник, в органи поліції не повідомив.

При таких обставинах, суддя приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан правопорушника, обставин, що обтяжують відповідальність,обставини, що пом'якшує відповідальність правопорушника та вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ст. 124 КпАП України, що є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КпАП України, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за ухвалення судом постанови про накладення адмінстягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 352 грн. 40 коп.

Строк пред'явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Л.Г. Косик