П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1948/18

Номер провадження 3/184/594/18

24 жовтня 2018 рокум. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Гукова Р.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працює: ФОП ОСОБА_2, продавець- консультант, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає: вул. Центральна 46/26 в м. Покров Дніпропетровської області,

до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №313643 від 22.09.2018 року ОСОБА_1 ухилялась від виконання, передбачених ст.190 Сімейного кодексу України, обовязків щодо виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, внаслідок чого з 20.09.2018 року по 03.09.2018 року мати вихованням дітей не займається, навчальний заклад КЗ «НВК№1 м. Покров» де навчаються діти не відвідувала, своїми дітьми не цікавилась, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що в період, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, вона разом зі своїми дітьми не проживала, оскільки діти з серпня 2018 року по вересень 2018 року включно жили з її чоловіком ОСОБА_5, який є їх рідним батьком. Крім того вказує, що твердження, викладені у протоколі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання обовязків, передбачених ст.150 СК України, є неправдивими, голослівними та такими, що спростовуються наданими нею доказами. З огляду на що, ОСОБА_1 вважає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_5, який являється заявником у даній справі, у судовому засіданні зазначив, що на даний час вони примирились із ОСОБА_1 та вирішили усі спірні питання щодо участі у вихованні їх спільних дітей, а тому просить ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст..150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

У свою чергу ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей має наслідком настання відповідальності, передбаченої ч.1 ст.184 КУпАП.

Водночас, у процесі розгляду даної справи встановлено, що малолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 у період з серпня 2018р. по час розгляду справи у суді проживали зі своїм батьком, а тому останній протягом вересня відводив доньок до школи.

Разом з тим, посилання начальника управління освіти у листі від 21.09.2018р. №2042, який долучений до матеріалів справи, на те, що ОСОБА_1 вихованням доньок не займається, оскільки з 03.09.2018р. станом на 20.09.2018р. мати заклад не відвідувала, дітьми не цікавилась, не може вважатись належним доказом порушення обовязків, визначених у ст.150 СК України, оскільки мав місце лише початок навчального року та вказаний період охоплює лише два з половиною тижні навчального періоду, з огляду на що такі твердження не можуть свідчити про неналежне виконання батьківських обовязків.

У той же час, будь-яких інших доказів, які б свідчили про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обовязків, матеріали справи не містять та у судовому засіданні встановлено не було.

Натомість, належне виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обовязків підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, зокрема поясненнями мешканців будинку №46 по вул..Центральній у м.Покров.

Також слід зазначити, що згідно фабули вчиненого правопорушення, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення від 22.09.2018р., зазначено, що ОСОБА_1 з 20.09.2018 року по 03.09.2018 року вихованням дітей не займається, що з огляду на календарний відлік часу є неможливим.

При вирішенні даної справи суддя враховує неможливість самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

При цьому слід зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У свою чергу, місце, час та суть вчиненого адміністративного правопорушення складають обєктивну сторону складу адміністративного правопорушення, відсутність якої виключає караність діяння, вчиненого особою.

Під юридичним складом адміністративного проступку, зазвичай, розуміють визначену адміністративно-правовими нормами сукупність ознак, що характеризують зовнішню і внутрішню сторони правопорушення і дають можливість кваліфікувати певне діяння саме як те чи інше конкретне адміністративне правопорушення. Ці ознаки інтегруються в чотирьох складових елементах, а саме: обєкті, обєктивній стороні, субєкті та субєктивній стороні. Відсутність будь-якого із названих елементів логічно кореспондується з відсутністю факту правопорушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У свою чергу, відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене та встановлені у судовому засіданні обставини, суддя приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_6