А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03.01.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, гр. України, приватний підприємець,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 09 листопада 2017 року приблизно о 03-й годині 15 хвилин по вул. Матросова в м. Мукачеві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volvo S70 2.5», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), і від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння він не відмовлявся, і в протоколі зазначив про те, що не погоджується з підозрою працівника поліції про перебування його в стані наркотичного сп'яніння, а твердження суду про те, що він відмовився від проходження огляду на стан саме наркотичного сп'яніння, не відповідає матеріалам справи, оскільки в протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, однак не вказано, що він відмовився від проходження огляду саме на такий стан сп'яніння, що в свою чергу свідчить про невірне та нечітке формулювання суті правопорушення і позбавляє його права на захист, а також про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. Крім того, вказує на те, що працівником поліції була порушена процедура огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність огляду і відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки в протоколі не вказано, що йому пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, і що він відмовився від проходження такого огляду, а також про те, що він відмовився й від проходження огляду в закладі охорони здоров'я, на що також не вказується й у поясненнях свідків. При цьому, також посилається й на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення його на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури та спростовує факт пропозиції працівника поліції пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, а також свідчить про те, що він був позбавлений можливості пройти відповідний огляд у встановленому законом порядку; що матеріали справи не містять доказів про відсторонення його від керування чи передачі керування транспортним засобом іншій уповноваженій особі, що також викликає сумнів у законності дій працівника поліції при оформленні матеріалів. Крім того, вказує й на те, що зазначення в протоколі про порушення ним вимог, передбачених п. 2. 5 Правил не ґрунтується на вимогах закону, оскільки вказаний пункт передбачає відмову від проходження огляду на стан сп'яніння на вимогу працівника міліції, а протокол щодо нього складено поліцейським; що у своїх письмових поясненнях свідки вказують на невідповідність його поведінки обстановці, однак, така ознака відсутня в переліку зазначених у протоколі ознак наркотичного сп'яніння, що свідчить про неузгодженість показань свідків із протоколом про адміністративне правопорушення і ставить під сумнів показання свідків, у зв'язку з чим, їх не можна вважати достатніми та достовірними доказами; що при наявності суперечливих показань свідків, суд не викликав і не допитав їх у судовому засіданні під присягою, що свідчить про поверховий та формальний розгляд справи. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2017 апеляційним судом було відкладено розгляд справи за клопотанням ОСОБА_1, чим останньому була надана можливість реалізувати своє право на захист; що повідомлення про час та місце розгляду справи - 03 січня 2018 року в Апеляційному суді Закарпатської області, направлене на адресу останнього, яка зазначена в протоколі, апеляційній скарзі та у вищевказаній заяві ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, однак, таке повернулось до апеляційного суду без вручення останньому, що свідчить про те, що він не з'явився на пошту для отримання вказаного повідомлення, у зв'язку з чим, апеляційним судом ОСОБА_2 повідомлено про час та місце розгляду справи шляхом направлення на номер його мобільного телефону смс-повідомлення; що даних про поважність причин неявки ОСОБА_1 до апеляційного суду в справі немає; що заяви про відкладення розгляду справи на інший термін не надходило; що не з'явившись на розгляд справи та не повідомивши апеляційний суд про причини своєї неявки ОСОБА_1 позбавив себе можливості надати пояснення у справі чи докази, а також реалізувати своє право на захист.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 09 листопада 2017 року приблизно о 03-й годині 15 хвилин по вул. Матросова в м. Мукачеві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volvo S70 2.5», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), і від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором роти № 3 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве Чікало М.Г. в якості свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння (а. с. 3, 4).

З наявного в матеріалах справи рапорту інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві Шелельо О.В. вбачається, що 09.11.2017 під час патрулювання у складі екіпажу 207 спільно з інспектором патрульної поліції Чікало М.Г., о 03 год. 15 хв., за порушення вимог п. 30.2 Правил, ними було зупинено транспортний засіб марки «Volvo S70 2.5», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1. Під час спілкування в указаного водія були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, у зв'язку з чим йому було запропоновано поїхати до медичного закладу для проходження огляду, однак, на їх пропозицію пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку, останній відмовився, внаслідок чого щодо водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, водійське посвідчення вилучено та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, а транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 залишено на місці зупинки без порушень Правил (а. с. 4).

Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 462542 підтверджено, що 09.11.2017 о 03-й годині 15 хвилин, по вул. Матросова в м. Мукачеві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volvo S70 2.5», державний номерний знак НОМЕР_1, на якому в темну пору доби був недостатньо освітлений задній номерний знак, чим порушив вимоги передбачені п. 30.2 Правил, у зв'язку з чим, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень (а. с. 5).

З дослідженого під час апеляційного розгляду справи відеозапису з місця події, який вівся працівниками поліції, вбачається, що на такому чітко зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, що також не заперечується й самим ОСОБА_1, а також факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у присутності двох свідків.

Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві Шелельо О.В. була упереджена при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена в результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві Шелельо О.В. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяла у межах наданих їй повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором роти № 3 батальйону Управління ПП у м. Ужгород та Мукачеве Чікало М.Г. в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп'яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, - такі в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано.

Доводи апеляційної скарги про те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння він не відмовлявся, і в протоколі зазначив про те, що не погоджується з підозрою працівника поліції про перебування його в стані наркотичного сп'яніння, а твердження суду про те, що він відмовився від проходження огляду на стан саме наркотичного сп'яніння, не відповідає матеріалам справи, оскільки в протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, однак не вказано, що він відмовився від проходження огляду саме на такий стан сп'яніння, а також про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновку суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил, і не свідчать про невірне та нечітке формулювання суті правопорушення, порушення права ОСОБА_1 на захист, а також про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі зазначені всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості, у тому числі й виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп'яніння та факт відмови від проходження медичного огляду у зв'язку з виявленням у нього саме цих ознак, що вищенаведеними доказами, які містяться у справі, у тому числі й відеозаписом з місця події, достовірно підтверджено факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а також факт відмови останнього на пропозицію працівників патрульної поліції від проходження медичного огляду на стан саме наркотичного сп'яніння. У зв'язку з чим, вказані доводи апеляційний суд визнає й такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. При оцінці цих доводів враховується й те, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_2 заявлялись клопотання про призначення йому захисника - адвоката для надання правової допомоги при розгляді справи як місцевим, так і апеляційним судом, а також дані про відсутність у ОСОБА_1 коштів для самостійного залучення адвоката для надання йому правової допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівником поліції було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки в протоколі не вказано, що йому пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, і що він відмовився від проходження огляду, а також про те, що він відмовився й від проходження огляду в закладі охорони здоров'я, на що також не вказується й у поясненнях свідків, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил та наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує вимоги п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якими передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, що свою чергу свідчить про те, що при наявності підстав вважати, що особа перебуває в стані наркотичного сп'яніння, виключена можливість працівника поліції пропонувати такій особі на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення його на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури та спростовує факт пропозиції працівника поліції пройти огляд у закладі охорони здоров'я, а також свідчить про те, що він був позбавлений можливості пройти відповідний огляд у встановленому законом порядку, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на те, що вищенаведеними доказами достовірно підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку, і що за таких обставин складання відповідного направлення законом не передбачено.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів про відсторонення його від керування чи передачі права керування транспортним засобом іншій уповноваженій особі, що також викликає сумнів у законності дій працівника поліції при оформленні матеріалів, - апеляційний суд також відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, оскільки такі спростовані наявним у матеріалах справи рапортом інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві Шелельо О.В., яким підтверджено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1, залишено на місці зупинки без порушень Правил дорожнього руху, що у свою чергу не свідчить про незаконність дій працівника поліції при оформленні матеріалів.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначення в протоколі про порушення ним вимог, передбачених п. 2. 5 Правил не ґрунтується на вимогах закону, оскільки вказаний пункт передбачає відмову від проходження огляду на стан сп'яніння на вимогу працівника міліції, а протокол щодо нього складено поліцейським, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах п. 2.5 Правил, який чинний на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та складання щодо нього протоколу, і яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у своїх письмових поясненнях свідки вказують на невідповідність його поведінки обстановці, однак, така ознака відсутня в переліку зазначених у протоколі ознак наркотичного сп'яніння, що свідчить про неузгодженість показань свідків із протоколом про адміністративне правопорушення і ставить під сумнів показання свідків, у зв'язку із чим, їх не можна вважати достатніми та достовірними доказами, - апеляційний суд, з урахуванням вищенаведених доказів, відхиляє як такі, що також не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, який вказані свідки також підтвердили у своїх поясненнях, у зв'язку з чим, неузгодженість показань свідків з протоколом про адміністративне правопорушення щодо наявних у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп'яніння жодним чином не свідчать про достовірність таких показань, у тому числі й у частині підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

При цьому, на підставі вищенаведеного, апеляційний суд відхиляє й доводи апеляційної скарги про те, що при наявності суперечливих показань свідків, суд не викликав і не допитав цих осіб у судовому засіданні під присягою, що свідчить про поверховий та формальний розгляд справи. Відхиляючи вказані доводи, враховується й те, що виклик та допит свідків здійснюється судом за клопотанням учасників справи; що в матеріалах справи відсутні які-небудь дані про те, що ОСОБА_1 заявлялись клопотання про виклик та допит яких-небудь свідків, у тому числі й тих, пояснення яких містяться у матеріалах справи; що суд першої інстанції в ході розгляду справи дослідив усі наявні в матеріалах справи докази, з'ясував її фактичні обставини, давши їм належну оцінку, на підставі чого, прийшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, з яким погоджується й суд апеляційної інстанції, що у свою чергу свідчить про дотримання судом першої інстанції вимог закону щодо повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і, не з'явившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавив себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду клопотання, у тому числі й про виклик свідків, та надати які-небудь докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір в розмірі 320,00 грн., - залишити бе зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан