Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/77/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Мирошниченко Д.В.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.10.2018 року.Суддя Кропивницького апеляційного суду Олексієнко І.С., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснопілля Сумської області, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , освіта вища, одруженого, працюючого заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ВСТАНОВИВ:
Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з даним рішенням прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2018 року, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 та накласти стягнення у межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.
Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Прокурора як суб`єкта оскарження було виключено із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 року (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), які набрали чинності 26.10.2014 року.

З позбавленням прокурора права на оскарження постанови судді одночасно виключено частину 2 ст.295 КУпАП, яка до внесення змін встановлювала обов`язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обов`язку не визначає.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондуються з положенням Закону України "Про прокуратуру" (в редакції цього ж Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Як вбачається з постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2018 року, провадження стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто рішенням суду до ОСОБА_1 не застосовано заходів примусового характеру, пов`язаного з обмеженням його особистої свободи як громадянина України, тому в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

Крім того апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою.

Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

А тому апеляційний суд вважає, що згідно статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права», необхідно застосувати вище зазначене джерело права по даній справі.

Тому, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доки національне законодавство, яке існує на сьогоднішній час суперечить одне одному, та відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, порушує вимоги «Якості закону», передбачені Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів держави у права заявника, тому, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи, як це зазначено у Рішенні «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року.

З урахуванням наведеного, вимога прокурора про розгляд його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на нормах зазначеного права.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду, а тому її слід повернути прокуророві.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Буданцевої В., який брав участь у справі на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення повернути прокурору.

Постанова Кропивницького апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду І.С. Олексієнко