Дата документу 24.09.2018 Справа № 554/5496/18
Справа № 554/5496/18
Провадження № 3/554/1608/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Січиокно Т.О., розглянувши матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого,-

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 050891 від 13.07.2018 року, ОСОБА_1, 13 липня 2018 року о 03 годині 30 хвилин по вулиці Героїв АТО, 79 у м.Полтава керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився на місці зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» № 0257 у присутності двох свідків, виявлено стан спяніння, чим порушив п. 2.9а ПД та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 зявився, вину у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення не визнав, не заперечував факту перебування у стані алкогольного спяніння 13.07.2018 року о 03 годині 30 хвилин, однак заперечив факт керування транспортним засобом та пояснив, що він в цей час йшов додому. Поблизу будинку № 79 по вулиці Героїв АТО у м.Полтава був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його у керуванні автомобілем в стані алкогольного спяніння. Однак автомобілем він не керував, а оскільки перебував у стані алкогольного спяніння, то цілком не розумів суті заданих йому питань працівниками поліції. Належний йому транспортний засіб ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 був припакркований на вул.. Героїв АТО, однак ним він не користувався.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку:

відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а ПДР визначено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, відповідно до положень КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом. Наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп полягає в умисному керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Згідно зі ст. 251 КУпАп доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Як доказ на розгляд суду надано диск з відеозаписом, зроблений з нагрудної камери поліцейського, на якому маються три файли під № 17510117, № 17510118, № НОМЕР_2.

Під час перегляду відеозапису на файлі № 17510117 встановлено, що на ньому зафіксовано дату 06.04.2013 року. На 16 год. 03 хв. 25 сек. на відео зафіксовано стоячий на узбіччі дороги легковий автомобіль, з якого виходить особа чоловічої статі та зникає, зйомка відразу ж припиняється. Дана зйомка відбувається з салону автомобіля поліцейських в нічний час доби. При зйомці відсутні будь які дані щодо марки автомобіля та його державних номерних знаків. На файлі № 17510118 мається відео, на якому зафіксовано дату 06.04.2013, час 16 год.04 хв. На даному відео зафіксовано припаркований поблизу будівлі легковий автомобіль темного кольору.

На файлі № НОМЕР_2 під час перегляду відезапису зафіксовано дату 13.07.2018 та розмову поліцейських з чоловіком. У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що на відеозаписі зображений він. Однак, на відеозаписі, який міститься на файлі № 17510117 він не зображений та стоячий на узбіччі дороги автомобіль йому не належить. Окрім того, зазначив, що даний відеозапис міг бути зроблений 06.04.2013, як зазначено на ньому, а не в ніч його затримання поліцейськми.

Дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи відеозаписи з боді-камери поліцейського стосовно події 13 липня 2018 року, встановлено, що працівники поліції підїхали до невідомого автомобіля темного кольору, який стояв припаркований до будівлі і поблизу нього затримали ОСОБА_1, який проходив повз нього та перебував у стані алкогольного спяніння. На файлі № НОМЕР_2 зафіксовано розмову поліцейських з ОСОБА_1, вході якої останній невпевнено та незрозуміло відповідає на питання, які носять навідний характер. На даному відео засобі відсутні дані про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 розяснювалися його права.

На інших наданих на розгляд суду відеозаписах значиться дата 06.04.2013 року, при чому зафіксований на відеозапис чоловік виходить із стоячого на узбіччі дороги автомобіля і внаслідок поганої якості виготовленого відео ідентифікувати його як ОСОБА_1 у суду можливості немає.

З урахуванням викладеного, суд не може визнати належним та допустимим доказом й справі надані на його розгляд відеозаписи, оскільки в них наявні невідповідність щодо дати проведення такої відезйомки, а також вони не спростовують доводів ОСОБА_1 відносно того, що той керував транспортним засобом.

Таким чином, аналіз змісту наведених даних та доказів у їх сукупності, на думку суду, не свідчить про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як про це стверджується в протоколі, оскільки останній був затриманий не поблизу автомобіля, яким міг керувати, а через певний проміжок часу у іншому місці. Окрім цього, зафіксований на відео чоловік виходив із стоячого на узбіччі дороги автомобіля. (файл № 17510118).

З цих підстав суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Останній даний факт у судовому засіданні категорично заперечив.

Відповідно до положень ст.. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги заперечення ОСОБА_2 щодо керування транспортним засобом, приходжу до висновку про відсутність будь-яких беззаперечних доказів на підтвердження факту керування ним автомобілем, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173-2 ч. 1, 247, 283-285, 287-289 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку її оскарження .

Суддя : Т.О.Січиокно