Справа № 626/1291/18
Номер провадження 3/629/626/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Смірнова Н.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з апеляційного суду Харківської області за результатами розгляду подання керівника апарату Сахновщинського районного суду Харківської області ОСОБА_1 про визначення підсудності у справі за адміністративним матеріалом, що надійшов з Департамента патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

В провадження Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13.06.2018 року вбачається, що 13.06.2018 року о 15-25 год. на трасі М-18 121 км водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ-2107, д.н.з. 42-410 ХК, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків (відмовився від проходження в МОЗ та на алкотестер драгер).

Порушник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток, причину неявки суду не повідомив, а тому відповідно до ст.268 КУпАП суддя вважає за можливе розглядати даний матеріал у відсутність ОСОБА_2 на підставі доказів, наявних у ньому.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 7 КУпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Адміністративне правопорушення мало місце 13.06.2018 року, тобто на момент розгляду справи в суді закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

В силу п. 7 ст. 247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП України, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституціє межах і відповідно до законів України.

Пункт 7 частини першої ст. 247 КУпАП України не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП України рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Тому, суд враховує науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП України, вина особи не встановлюється.

Враховуючи, що у даному конкретному випадку датою вчинення правопорушення є 13.06.2018 року, а тому, оскільки на момент розгляду справи вже сплив 3-х місячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП України, вважаю за необхідне провадження у справі закрити у відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України.

В свою чергу, Законом України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) та ст. 40-1 КУпАП України визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП України, суддя не вбачає підстав для стягнення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, ч. 1 ст. 130, п. 7 ч. 1 ст. 247 , п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадженні у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП України, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі оскарження постанови, відповідно до ст. 291 КУпАП України, перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови, відповідно до ст. 301 КУпАП України, перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Скарга подається до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя Н.А. Смірнова