Справа № 547/760/18
провадження № 3/527/491/18
ПОСТАНОВА

іменем України

11 вересня 2018 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головучого судді - Олефір А.О.,

за участю секретаря - Волик Л.І.,

прокурора - Нечипоренка В.В.,

захисника - ОСОБА_1,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли від Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українку, громадянку України, працюючої: Семенівська районна державна адміністрація, начальник відділу освіти, молоді та спорту, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 вчинила адміністративні правопорушення при наступних обставинах.

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Семенівської районної державної адміністрації, виконуючи повноваження голови атестаційної комісії, перебуваючи в сімейних стосунках з ОСОБА_3, маючи приватний інтерес щодо розгляду кандидатури ОСОБА_4 та проведенні його атестації як такого, що претендує на зайняття вакантної посади директора Семенівського НВК № 1 ім. М.М. Хорунжого, не повідомила про реальний конфлікт інтересів під час засідання атестаційної комісії 23.06.2017 року, чим порушила вимоги п.п.1, 2 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35 Закону Укр аїни «Про запобігання корупції».

Крім того, ОСОБА_2 перебуваючи на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Семенівської районної державної адміністрації, виконуючи повноваження голови атестаційної комісії, перебуваючи в сімейних стосунках з ОСОБА_3, маючи приватний інтерес щодо розгляду кандидатури ОСОБА_4 та проведенні його атестації як такого, що претендує на зайняття вакантної посади директора Семенівського НВК № 1 ім. М.М. Хорунжого, взяла участь у прийнятті рішення атестаційною комісією 23.06.2017 року в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції».

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнала та пояснила суду, що рішення атестаційної комісії носить рекомендаційний характер, що під час засідання атестаційної комісії усі кандидатури отримали позитивне рішення, крім того, вона особисто зверталася за роз'ясненнями до НАЗК стосовно наявності чи відсутності в її діях складу адміністративних правопорушень, що свідчить про відсутність в її діях будь-якого умислу.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, посилаючись на наявність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Захисник в судовому засіданні просила закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, посилаючись на підстави, викладені в її письмовому клопотанні.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з Розпорядження голови Семенівської районної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 105-к, ОСОБА_2 переведено на посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації з 02 січня 2013 року (т. 1 а.с. 48).

Відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

Зазначені обставини підтвердила в судовому засіданні ОСОБА_2

Згідно п. 1.6 Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затверджених наказом МОН № 930 від 06.10.2010 року (далі Положення), призначенню працівників на посади керівників загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів має передувати їх атестація.

Відповідно до п. 2.6 Положення, атестаційні комісії усіх рівнів створюються у складі: голови, заступника голови, секретаря, членів атестаційної комісії. Головою атестаційної комісії є керівник (заступник керівника) навчального закладу або відповідного органу управління освітою. Про створення атестаційної комісії та затвердження її складу видається наказ.

Як зазначено в п. 3.12 Положення, засідання атестаційної комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менш як 2/3 її членів. Рішення атестаційної комісії приймаються простою більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

Наказом Відділу освіти, молоді та спорту Семенівської районної державної адміністрації Полтавської області № 250-к від 19.09.2016 року, створено атестаційну комісію для проведення атестації педагогічних працівників навчальних закладів району у 2016/2017 навчальному році та затверджено склад атестаційної комісії, зокрема головою комісії визначено ОСОБА_2 - начальника відділу освіти, молоді та спорту (т. 1 а.с.73).

Відповідно до Протоколу № 6 засідання атестаційної комісії відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації від 23.06.2017 року, на засіданні комісії була присутньою зокрема голова атестаційної комісії ОСОБА_2, заступник голови та члени атестаційної комісії. До порядку денного було включено питання про проведення атестації учасників конкурсу на зайняття посади директора Семенівського НВК № 1 ім. М.М. Хорунжого, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 За результатами голосування атестаційна комісія вирішила зокрема рекомендувати ОСОБА_3 для призначення на посаду керівника, голосів: «За» - 12, голосували 12 членів комісії (т. 1 а.с.75-78).

Відомості про прийняте рішення атестаційної комісії було внесено до Атестаційного листа ОСОБА_3 (т. 1 а.с.80).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», у цьому Законі термін вживаються в такому значенні зокрема:

близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта;

потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно роз'яснень наданих в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017 року, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

Відповідно до пп.1, 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Згідно ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самовря дування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Як зазначено в п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Наявність у ОСОБА_2 приватного інтересу, а також наявність суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями, зумовлений особистими та сімейними стосунками. Приймаючи до уваги те, що з ОСОБА_3 вона перебуває у шлюбних відносинах, ОСОБА_2 була позбавлена можливості об'єктивно приймати будь-які рішення стосовно нього.

На засіданні атестаційної комісії ОСОБА_2 повинна була повідомити колегіальний орган про перебування з ОСОБА_3 в шлюбних відносинах, відомості про що повинні бути занесені до протоколу атестаційної комісії.

Разом з тим, остання цього не зробила, про що свідчить Протокол № 6 засідання атестаційної комісії.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративних правопорушень, зокрема оскільки рішення атестаційної комісії носить рекомендаційний характер, наказ у таких випадках не видається.

Частина 2 статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність особи за прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Тобто для складу зазначеного адміністративного правопорушення необхідні наявність реального конфлікту інтересів, а також прийняття рішення в цих умовах. Будь-яких виключень стосовно видів прийнятих рішень, які виключають протиправність діяння особи, диспозиція зазначеної частини статті не містить.

З урахуванням викладеного, на підставі наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вичерпних доказів, досліджених в судовому засіданні, вважаю доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП, а саме, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї конфлікту інтересів та ч.2 ст.172-7 КУпАП, а саме, прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

До посилання захисника на те, що ОСОБА_2 особисто звернулася до НАЗК за роз'ясненнями, як на підставу для закриття провадження у справі за відсутністю складу в діях ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, суд відноситься критично, оскільки за такими роз'ясненнями ОСОБА_2 звернулася 05.03.2018 року, тобто після засідання атестаційної комісії.

Захисник в судовому засіданні крім того, просив суд, закрити провадження по справі в зв'язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП та з урахуванням узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України просила вину ОСОБА_2 не встановлювати.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_2 23 червня 2017 року. Виявлено правопорушення 07 червня 2018 року - дата надходження матеріалів на адресу НАЗК.

Отже на момент розгляду справи судом закінчився строк протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

Посилання захисника на узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, а саме стосовно того, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється є безпідставним, оскільки даний висновок носить суто рекомендаційний характер та не має силу закону, тому суд не враховує його при вирішенні даної справи про адміністративне правопорушення.

Натомість статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом строку.

Закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, не є реабілітуючою підставою, тому суд дійшов висновку про необхідність встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень та закриття провадження у справі, в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення

Керуючись ст. ст. 1, 38, 172-7 ч. 1, 172-7 ч.2, 279, 284, 285, 287 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. О. Олефір