Справа № 473/3280/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

"25" вересня 2018 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е.,

з участю секретаря Данилевич Т.О.,

прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, директора Комунального підприємства /далі КП/ «Райводпостач» Вознесенської районної ради, мешкає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

за ч.2 ст.1726 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1726 КУпАП.

Відповідно до тексту протоколу №181 від 31 серпня 2018 року, розпорядженням Вознесенської районної державної адміністрації від 30 квітня 2002 року №119 та рішенням №12 ХХХІ сесії 23 скликання районної ради від 26 грудня 2001 року, ОСОБА_2 з 01 травня 2002 року призначено начальником районного Комунального підприємства «Райводпостач», засновником якого, згідно довідки з Єдиного державний реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та п.1.1 Статуту, є Вознесенська районна рада в Миколаївській області, щро в свою чергу, є органом місцевого самоврядування.

Згідно п.3.1 Статуту, затвердженого рішенням Вознесенської районної ради №4 від 13 вересня 2017 року, КП «Райводпостач» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п.6.1, п.6.3 Статуту КП «Райводпостач», розділу 2 Функціональні обовязки посадової інструкції керівника КП «Райводпостач», ОСОБА_2 як начальник очолює КП «Райводпостач» та несе відповідальність за майно підприємства.

Таким чином, ОСОБА_2 наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, та є посадовою особою публічного права.

Будучи, згідно ст.1 та пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції /далі НАЗК/ про суттєві зміни в майновому стані після придбання майна на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року.

Так, за результатами проведених заходів фінансового контролю встановлено, що за договором купівлі-продажу транспортного засобу №4844/2017/360279 від 07 березня 2017 року ОСОБА_2 набув право власності на рухоме майно, а саме на транспортний засіб «Nissan Micra», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, ціна якого станом на 07 березня 2017 року склала 101000 /сто одну тисячу/ гривень.

Таким чином, у ОСОБА_2 після набуття права власності на вказаний вище транспортний засіб виник обовязок, передбачений ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», а саме у десятиденний строк з моменту набуття права власності письмово повідомити про суттєві зміни у майновому стані НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Тобто, у ОСОБА_2 виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані впродовж періоду часу з 00 годин 00 хвилин 08 березня 2017 року по 23 годину 59 хвилин 17 березня 2017 року шляхом заповнення відповідної форми змін в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua.

Отже, ОСОБА_2, будучи, згідно ст.1, пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме про набуття ним права власності на транспортний засіб ціна якого становить 101000 /сто одну тисячу/ гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією та передбачене ч.2 ст.1726 КУпАП, тобто неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що не повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані у звязку з тим, що не був обізнаний з вимогами антикорупційного законодавства у цьому питанні.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1726 КУпАП, є доведеною, у звязку з чим просив визнати його винним у скоєнні вказаного правопорушення та призначити стягнення згідно санкції вказаної статті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та думку прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами.

Розпорядженням Вознесенської районної державної адміністрації від 30 квітня 2002 року №119 та рішенням №12 ХХХІ сесії 23 скликання районної ради від 26 грудня 2001 року, ОСОБА_2 призначено начальником районного КП «Райводпостач» /а.с. 18/.

Відповідно до пп.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 відноситься до осіб, на яких поширюється дія вказаного Закону, а також, у відповідності із ст.1 даного Закону, є субєктом декларування, тобто особою, яка зобовязана подавати декларацію відповідно до цього ж Закону.

Так, згідно з ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня 2017 року складав 1600 /одну тисячу шістсот/ гривень; відповідно 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року складало 80000 /вісімдесят тисяч/ гривень.

За результатами огляду офіційного веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_2 не було подано повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, про що свідчить відсутність такого повідомлення на відповідній сторінці веб-сайту вказаного Реєстру /а.с. 10/.

Порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування визначений у «Порядку формування, ведення та оприлюднення /надання/ інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», який був затверджений рішенням Національною агентства №3 від 10 червня 2016 року.

Так, як вбачається з матеріалів даної справи, протокол про адміністративне правопорушення №181 від 31 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2 складений старшим оперуповноваженим Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_3 /а.с. 2-8/.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання корупції», НАЗК є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п.8 ч.1 ст.11 зазначеного Закону, до повноважень НАЗК належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобовязані перевіряти факт подання субєктами декларування, які в них працюють /працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах/, відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

На підставі рішення НАЗК від 14 серпня 2016 року №1 «Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції» розпочало свою діяльність Національне агентство, до повноважень якого згідно з п.8 ч.1 ст.11 Закону України «Про запобігання корупції» належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішенням НАЗК «Про затвердження Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» №56 від 10 лютого 2017 року визначається механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Контроль щодо декларацій НАЗК здійснює відповідно до п.5 розділу І зазначеного Рішення через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких повязана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.4 /Розділ ІІ/ зазначеного Рішення, у випадку встановлення факту неподання декларації субєктом декларування відповідно до вимог Закону «Про запобігання корупції», Національне агентство письмово повідомляє про це суб'єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського обєднання, іншого непідприємницького товариства, в якому працює /здійснює діяльність/ субєкт декларування, та спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Згідно з ч.2 ст.50 Закону України «Про запобігання корупції», у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей, Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний субєкт декларування, та спеціально уповноважені субєкти у сфері протидії корупції.

Крім того, згідно з п. 12, 12-1, ч.1 ст. 12 Закону «Про запобігання корупції», Національне агентство наділено правом ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або повязаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких порушень, а також складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

З огляду на наведене, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності й повноти відомостей, зазначених субєктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Вказану позицію відображено в постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року /справа №814/886/18/.

Вищезазначене рішення НАЗК №56 визначає певні дії, які вчиняє НАЗК, у разі неподання декларації субєктом декларування відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Законом України «Про запобігання корупції» передбачено зобовязання субєкта декларування подавати декларації /ст.45 Закону/ та повідомлення про суттєву зміну у майновому стані /ч.2 ст.52 Закону/.

З аналізу вищенаведених нормативних актів вбачається, що НАЗК є також єдиним субєктом, що наділений правом перевірки подання субєктами декларування і повідомлень щодо змін у майновому стані.

Відповідно до Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України №81 від 07 листопада 2015 року, /Розділ IV/, Департамент захисту економіки Національної поліції України уповноважений складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Однак, зазначеним Положенням та іншими нормативними актами України Департамент захисту економіки Національної поліції України не наділений повноваженнями щодо проведення перевірок направлених на виявлення фактів порушення антикорупційного законодавства.

Отже, Департамент захисту економіки Національної поліції України до субєктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і змін у майновому стані субєктів декларування, не відноситься.

Проте, матеріали даної адміністративної справи не містять даних про повідомлення НАЗК щодо виявлення фактів, які мають ознаки правопорушення, повязаного з корупцією відносно ОСОБА_2

За вказаних обставин, Управлінням захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України не дотримано встановленого Законом №1700-VII порядку виявлення та проведення відповідної перевірки, фіксування факту правопорушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією відносно ОСОБА_2 від 31 серпня 2018 року.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, ратифікованою Україною, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23 рп/2010 тлумачення положень ч.1 ст.141 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведене зворотнє.

КУпАП не регламентовано порядок визнання доказів недопустимими у справах про адміністративні правопорушення, разом з тим, відповідно до ч.2 ст.89 КПК України, який за своєю правовою природою є найбільш наближеним до провадження у справі про адміністративні правопорушення, чітко визначено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Беручи до уваги наведене вище, протокол про адміністративне правопорушеня відносно ОСОБА_2, який складено не уповноваженою особою, є недопустимим доказом у справі.

Враховуючи викладене, суд не може перевірити факт наявності чи відсутності у діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.1726 КУпАП.

Таким чином, у звязку з істотним порушенням вимог закону, допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч.2 ст.1726, ст.247, ст.ст. 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.2 ст.1726 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, особою, яка притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 /десяти/ днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Е. Дробинський