Справа № 592/8105/18
Провадження № 3/592/1473/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Князєв Віктор Борисович, розглянувши матеріали, які надійшли від Тростянецького ВП ГУ НП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого інспектором роти №4 УПП в Сумській області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2018 р. о 01 год. 20 хв. на 4 км автодороги О191606 Вишнева Білка, гр.ОСОБА_1, керував службовим автомобілем TOYOTA PRIUS, н.з. 11 4378, належного Департаменту патрульної поліції, під час переслідування автомобіля ВАЗ-21154, н.з. ВМ6527АН, не вибрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням на повороті праворуч, застосував екстрене гальмування в наслідок чого стався виїзд на узбіччя з послідуючим наїздом на дерево. В наслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а власнику завдані матеріальні збитки.

В суді ОСОБА_1 заперечував факт своєї вини в ДТП та зазначив, що 30.06.2018 р. близько 01 год. 15 хв. він разом з напарником ОСОБА_2 перебували в м.Тростянець Сумської області по вул.Калініна, безпосередньо здійснювали контроль за забезпеченням безпеки дорожнього руху та охорони громадського порядку службовим автомобілем «Тойота Пріус», д.н.11 43-78. В ту зміну керував саме він. Коли вони перебували на вказаній вулиці то близько 01 год. 15 хв. він виявив, що по проїзній частині вулиці рухається автомобіль ВАЗ 2121, а відразу ж за даним автомобілем рухався автомобіль ВАЗ 21154, який рухався в темну пору доби без увімкненого зовнішнього світла фар. У звязку з тим, що ПДР України встановлюють пряму заборону для водіїв керувати транспортними засобами без увімкнення зовнішніх світлових приладів в нічний час доби, та подальший рух даного автомобіля ВАЗ 21154 в темну пору доби без світла, спричинював пряму небезпеку для інших учасників дорожнього руху, так само і для цього ж водія. Ним було прийнято рішення, відповідно до ЗУ «Про національну поліцію» зупинити даний автомобіль, провести перевірку, та притягнути даного водія до адміністративної відповідальності за порушення п.п.31.6 «б» ПДР України. Коли вони почали переслідувати даний автомобіль ВАЗ 21154, за кермом службового автомобіля перебував він, ОСОБА_1, в гучномовець його напарник ОСОБА_2 неодноразово подавав вимогу водієві автомобіля ВАЗ 21154 виконати зупинку транспортного засобу, на що останній збільшив швидкість та почав тікати від них. У звязку з тим, що поведінка даного водія не відповідала обстановці, ним вже було вчинено два правопорушення, а саме невиконання водіями вимог про зупинку, за що передбачена відповідальність за ст.122-2 КУпАП, а також ч.1 ст.121 КУпАП «рух без світла», то він вирішив прийняти всі можливі дії для того, щоб даного водія зупинити та притягнути до відповідальності. Фактично, він виконував свої службові обовязки, які закріплені в ЗУ «Про національну поліцію» та ризикуючи своїм життям та життям напарника, він продовжував переслідування. При переслідуванні даного водія, останній декілька разів своїми колесами виїжджав на обочину, для того, щоб створити для нього погіршення видимості при керуванні від пилу та бруду. В подальшому даний водій не впорався з керуванням, зїхав в кювет на обочину, а від пилу, який полетів від коліс його автомобіля його засліпило, та він також зїхав з дороги на службовому автомобілі та в процесі заносу наїхав на перешкоду. В подальшому коли вони з напарником підбігли до автомобіля ВАЗ 21154, водій почав тікати, вони його переслідували та затримали. Ними в подальшому було виявлено, що останній перебуває в стані алкогольного спяніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив факт відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановив наступне.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно зясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №523417 від 30.06.2018 р. (а.с.2); схему місця ДТП (а.с.3); письмові пояснення: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1 (а.с.4-12); протоколами про адміністративне правопорушення від 30.06.2018 р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.4 ст.122 КУпАП, .1 ст.130 КУпАП, ст.122- 4 КУпАП, ст.124 КУпАП (а.с.15-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 р.) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в звязку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 245, 252, 268, 280, 283-285, 287-289, 291, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст. 62 Конституції України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя В.Б. Князєв