Справа № 156/790/18 Провадження №33/802/116/18 Головуючий у 1 інстанції:Нєвєров І. М.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончука В.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 21 вересня 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, робітника РПБ «Транс міст» м.Луцьк, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. В дохід держави із ОСОБА_2 стягнуто 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22 серпня 2018 року об 21 год. 15 хв. в с.Старий Порицьк Іваничівського району Волинської області, керував автомобілем марки «ВАЗ-21011», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді в частині призначення адміністративного стягнення, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині позбавлення права керування транспортними засобами, а в іншій частині залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Постанова судді Іваничівського районного суду Волинської області від 21 вересня 2018 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України ОСОБА_2 не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КпАП України перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Разом з тим, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови в частині позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_2 вказує на те, що при призначенні адміністративного стягнення судом не було враховано ряд пом'якшують відповідальність за вчинене ним адміністративне правопорушення обставин, а саме - він є батьком трьох малолітніх дітей, на його утриманні перебуває матір, яка є людиною з обмеженими можливостями та баба, яка є людиною похилого віку. Не враховано і того, що по місцю проживання він характеризується позитивно, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся.

Проте, такі доводи апелянта до уваги судом не беруться з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією частини 1 статті 130 КпАП України для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, - такий як штраф в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги Закону суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_2 були дотримані в повному обсязі, оскільки застосоване відносно нього стягнення відповідає санкції, інкримінованого йому правопорушення і фактично є єдиним та безальтернативним видом стягнення.

А тому законні підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови судді в частині накладення адміністративного стягнення з мотивів яких просить апелянт, відсутні.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ст.33 КпАП України врахував характер вчиненого проступку, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України.

Таким чином, усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права.

А тому, постанова судді Іваничівського районного суду від 21 вересня 2018 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КпАП України, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п.1 ч.8 ст.294 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду від 21 вересня 2018 року в даній справі щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук