П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 02 квітня 2018 року в 10 год. 20 хв. керував автомобілем «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 7-а по вул. Прирічній в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити у зв'язку із відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_2 зазначає, що 01 квітня 2018 року припаркував свій автомобіль на узбіччі вул. Прирічної напроти будинку № 7-а та пішов відзначати родинне свято. 02 квітня 2018 року в 10 год. 00 хв. він повернувся до автомобіля за особистими речами і саме в цей час до нього підійшли працівники поліції, які запропонували йому пройти огляд на визначення стану сп'яніння. Апелянт звертав увагу на те, що він не керував автомобілем, про що зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що працівники поліції не роз'яснили йому права, що є порушенням його права на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо нього закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Жодних клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_2 02 квітня 2018 року в 10 год. 20 хв. керував автомобілем «Мерседес» біля будинку № 7-а по вул. Прирічній в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідно до яких ОСОБА_2 в їх присутності пройшов огляд на стан сп'яніння; результатами тесту «Драгер», відповідно до якого у ОСОБА_2 виявлено 1,82 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Ці докази є належними, допустимими та достатніми.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, дані про те, що ОСОБА_2 ознайомлений з правами та обов'язками. Крім того, в акті огляду на стан сп'яніння наявний також підпис ОСОБА_2 про те, що він ознайомлений з результатами проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння. В той же час, матеріали провадження не містять жодних заперечень ОСОБА_2 стосовно результатів огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд на стан сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положеннями цієї норми закону передбачено, що огляд з використанням технічних засобів повинен проводитись в присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з проведенням огляду на стан сп'яніння з використанням технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_2 погодився пройти огляд з використанням технічного приладу, при цьому були присутні свідки, що не заперечується самим апелянтом.

Стосовно незгоди з результатами огляду на стан сп'яніння, будь - яких доказів на підтвердження цього апелянтом не надано.

Отже, огляд на стан сп'яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає.

Апелянт стверджує, що вимоги інспектора поліції пройти огляд на стан сп'яніння були незаконними, оскільки на той час його автомобіль був припаркований на узбіччі, він ним не керував, відтак він не був особою, яка керувала транспортним засобом.

На думку апеляційного суду, такі доводи апелянта є непереконливими.

За доводами апеляційної скарги, ОСОБА_2 припаркував автомобіль 01 квітня 2018 року на узбіччі вул. Прирічної і пішов відзначати родинне свято, а до автомобіля повернувся 02 квітня 2018 року і в цей час працівники поліції під'їхали до нього та запропонували пройти огляд на стан сп'яніння.

Проте, відповідно до відеозапису з камери поліцейського, автомобіль «Мерседес» стояв на пустирі на великій відстані від житлових будинків. На запитання поліцейських ОСОБА_2 повідомив, що він прийшов на це місце, щоб віддати товаришу автомобіль. Зупинившись, він випив коняк.

На думку апеляційного суду, пояснення ОСОБА_2 не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони є непослідовними.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оскільки біля автомобіля він був один, тобто інших осіб, які б могли керувати транспортним засобом не було, вимоги поліцейського до водія надати відповідні документи, а в подальшому пройти огляд на стан сп'яніння, оскільки виникла підозра, що він перебуває в такому стані, були обґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем, а просто біля нього знаходився не підтверджуються будь - якими доказами.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на належних та допустимих доказах, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун