№3/755/6180/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Київ, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 106395, ОСОБА_1, 01 серпня 2018 року о 08 годині 25 хвилин, керував автомобілем «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1, на 210 км а/д Київ-Одеса, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Продувши прилад «Драгер», результат позитивний - 0,36 проміле, тобто, своїми діями порушив п. 2.9 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1, за участі захисника ОСОБА_2, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що у стані алкогольного сп'яніння він не перебував, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення та працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Зокрема, зазначив, що працівниками поліції його огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» Alcotcst 6810, який не включений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України медичних виробів. При цьому, згідно з п. 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Так, відповідно до п. 22 вказаної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Крім того, відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG &aбі; Co. KGaA (Німеччина), свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_2 належать: Газоаналізатор Drager Alcotest 3000, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510 з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest 6820, Газоаналізатор Drager Alcotest з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest ХТ.

Зокрема ОСОБА_1, зазначив, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводилася за допомогою приладу Газоаналізатор Drager Alcotest 6810, який не відноситься до числа дозволених для застосування Газоаналізаторів, тому за таких обставин, показники Газоаналізатору Drager Alcotest 6810 не можуть вважатися допустимим доказом і вважає, що дані обставини позбавляють суд можливості використовувати результати огляду за допомогою Газоаналізатору Drager Alcotest 6810, як докази його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 за участі захисника пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення, який було надано до суду, містить ознаки підробки, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 106395, складеного 01 серпня 2018 року, були внесені доповнення вже після його складання та підписання, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками та поліцейським. Відповідно до копії протоколу, яка була надана ОСОБА_1 після складання та підписання, а вона була зроблена під копірку з оригіналу протоколу, у графі частини статті КУпАП, відсутня інформація про частину статті КУпАП, за якою останній притягується до відповідальності. Однак, у той же час, в оригіналі протоколу, який був наданий Уманським районним відділенням поліції Уманського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, вже міститься інформація про частину статті КУпАП, а саме вказано частину першу. На підставі цього, вважає, що з огляду на внесення до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 106395 недостовірної інформації, даний протокол як доказ у справі є недопустимим та підлягає виключенню.

Зокрема, захисник у судовому засіданні пояснив, що у протоколі про адміністративне правопорушення містяться підписи двох свідків, які нібито були присутні під час огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 Однак, дані свідки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не були присутні під час огляду на стан алкогольного сп'яніння, а були викликані поліцейським тільки після того як вже було складного протокол та написані пояснення. Працівник поліції лише вписав контактну інформацію про свідків у протокол та пояснення і показав, де необхідно розписатися, чим було порушено розділ 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Крім того, захисник зауважив, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, ОСОБА_1, після проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, був незгоден з результатами, зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, що не вживав алкоголю та наголошував на проведенні огляду у медичному закладі. Однак, поліцейським було зазначено, що якщо ОСОБА_1 не згоден з результатами, він може оскаржити їх в суді. Крім цього, ОСОБА_1 також був незгоден з результатами, у зв'язку з тим, що перший раз коли він подув у «Драгер», результат на стан алкогольного сп'яніння був негативний, однак, поліцейський зазначив, що він не правильно використовував технічний засіб та самостійно продемонстрував як користуватися технічним засобом, а потім поліцейський надав ще раз подути в «Драгер» ОСОБА_1, тобто втретє він продував у «Драгер» після поліцейського, у зв'язку з чим, у нього виникли сумніви щодо результату та він наголошував на проходження огляду у медичному закладі. Однак, поліцейськими у порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735 не було надано направлення ОСОБА_1 на огляд у закладі охорони здоров'я. Наведені обставини в сукупності вказують на те, що вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не визнавав, що як наслідок передбачало б направлення останнього працівниками поліції в медичний заклад для проведення його огляду на стан алкогольного сп'яніння, що зроблено не було, а огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним. У матеріалах справи відсутнє будь-яке направлення на проходження медичного огляду ОСОБА_1 Зокрема, захисник пояснив, що таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд та форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є направлення водія на огляд, а з урахуванням п. 15 розділ 3 Наказу МВС України 09.11.2015року № 1452/735 - ще й акт за підписом лікаря закладу охорони здоров'я. Така позиція відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов'язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов'язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Встановлений законом порядок огляду на стан алкогольного сп'яніння не виконано і належним чином не зафіксовано, а з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що працівники поліції ОСОБА_1 пропонували їхати до лікарні.

Зокрема, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283,284 КУпАП, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Однак, у протоколі не вказано, чому не було виписане та видане направлення у зв'язку з незгодою ОСОБА_1 з результатами огляду, тобто, висновок про перебування останнього у стані алкогольного сп'яніння не підтверджено жодними належними доказами, а відтак дане провадження по справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 01 серпня 2018 року він їхав на автомобілі «Мерседес» з людьми, котрих віз на море. Його зупинили поліцейські, склали протокол і потім вже тільки він пішов з ними до кабінету, де знаходився ОСОБА_1 та поліцейський йому повідомив, щоб він був свідком, на що він погодився, але при самому проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп'яніння він присутнім не був. Поліцейські пояснили, що на камеру знімати не потрібно, оскільки у відділі є камери спостереження, тому він прос то підписав протокол та поїхав далі. Зокрема, зауважив, що він як свідок був один, іншого свідка не було, йому ніхто з працівників поліції ніяких прав не роз'яснював. Крім того, пояснив, що в кабінеті він був на близькій відстані від ОСОБА_1, жодного запаху алкоголю від останнього не чув і будь-яких ознак сп'яніння у нього він не бачив, так як той був у абсолютно нормальному стані, а як би останній був у стані алкогольного сп'яніння, то він відчув би запах алкоголю, оскільки сам давно його вже не вживає.

Крім того, судом було викликано свідка ОСОБА_4, який до суду не з'явився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали, які надійшли з Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, в супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1, захисником ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_3, було надано послідовні та логічні пояснення викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Крім того, захисник пояснив, що у протоколі про адміністративне правопорушення містяться підписи двох свідків, які нібито були присутні під час огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 Однак, дані свідки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не були присутні під час огляду на стан алкогольного сп'яніння, а були викликані поліцейським тільки після того як вже було складного протокол та написані пояснення. Поліцейський лише вписав контактну інформацію про свідків у протокол та пояснення і показав, де необхідно розписатися, чим було порушено розділ 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Зокрема, доводи захисника ОСОБА_2 з приводу того, що свідки не були присутні під час огляду на стан сп'яніння, а лише підписали протокол про адміністративне правопорушення вже після його складання, були підтверджені свідком ОСОБА_3 у судовому засіданні, який пояснив, що його зупинили поліцейські, склали протокол і потім вже тільки він пішов з ними до кабінету, де знаходився ОСОБА_1 та поліцейський йому повідомив, щоб він був свідком, на що він погодився, але при самому проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп'яніння він присутнім не був. Зокрема, зауважив, що він як свідок був один, іншого свідка не було, йому ніхто з працівників поліції ніяких прав не роз'яснював. Крім того, пояснив, що в кабінеті він був на близькій відстані від ОСОБА_1, жодного запаху алкоголю від останнього не чув і будь-яких ознак сп'яніння у нього він не бачив, так як той був у абсолютно нормальному стані.

Крім того, захисник пояснив, що працівниками патрульної поліції був порушений встановлений порядок проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а саме те, що ОСОБА_1, будучи не згодним з результатами огляду на місці зупинки, не був працівниками поліції направлений до найближчого закладу охорони здоров'я для проведення медичного огляду.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зокрема, ОСОБА_1 пояснив, що його огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» Alcotcst 6810, який не включений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України медичних виробів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, вивчивши всі докази в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 36, 130, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: