А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.01.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу в частині доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яку подала ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка м. Ужгород, вул. Легоцького, 74 / 20, Закарпатської області, гр. України,

визнана винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 12 жовтня 2017 року о 22 год. 45 хв. по вул. Легоцького в м. Ужгород, Цьока В.В. керувала транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», державний номерний знак 44698 РЕ, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), і від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 вказує на те, що ні вона, ні її представник не були присутні в судовому засіданні 28.11.2017, що може бути підтверджено аудіозаписом судового засідання, який міститься у матеріалах справи, оскільки в цей день вона перебувала в Києві, що буде підтверджено посвідкою про відрядження, яка незабаром має надійти до неї. Також посилається на те, що про наявність оскаржуваної постанови їй стало відомо 12.12.2017, тобто після отримання її копії поштовим звязком, що також підтверджується супровідним листом суду від 06.12.2017 та копією поштового конверту з поштовою відміткою про отримання листа з суду тільки 09.12.2017. Вважає, що відповідно до ст. 289 КУпАП строк на апеляційне оскарження судового рішення нею не пропущений, оскільки згідно з даними Єдиного Державного реєстру судових рішень оскаржувана постанова оприлюднена 07.12.2017, а апеляційна скарга нею подана 14.12.2017, однак постановою суду апеляційної інстанції повернута їй з підстав не доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження. При цьому, вказує й на те, що навіть пропущення строку на апеляційне оскарження на 6 днів не є, на її думку, суттєвим порушенням для позбавлення її права на захист в апеляційному провадженні. Просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 28.11.2017.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги в частині заявленного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 28.11.2017, що свідчить про те, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 08.12.2017.

З матеріалів справи також убачається, що апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 подала до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 09.01.2018, тобто із пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови від 28.11.2017.

Підстави, на які ОСОБА_1 посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд не може визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи, у тому числі й змістом оскаржуваної постанови, підтверджено, що в судовому засіданні, яке мало місце 28.11.2017, приймали участь як ОСОБА_1, так і її представник адвокат ОСОБА_2, що в свою чергу свідчить і про те, що про прийняте судом першої інстанції щодо ОСОБА_1 рішення, їм стало відомо в цей же день, і що свою чергу не позбавляло можливості ОСОБА_1 чи її представника оскаржити вказане рішення в передбачений законом десятиденний строк, у звязку з чим, твердження ОСОБА_1 про те, що ні вона, ні її представник не були присутні в судовому засіданні 28.11.2017, що може бути підтверджено аудіозаписом судового засідання, який міститься у матеріалах справи, не відповідають дійсності й не підтверджені жодними доказами, з урахуванням і того, що аудіозапису, на який посилається ОСОБА_1, в матеріалах справи немає, і що у справах про адміністративні правопорушення ведення звукозапису судового засідання законом не передбачено.

Наведене в свою чергу спростовує й твердження ОСОБА_1 про те, що в день розгляду судом першої інстанції справи вона перебувала в Києві, що буде підтверджено посвідкою про відрядження, яка незабаром має надійти до неї. При цьому, апеляційний суд також враховує й те, що з 28.11.2017, тобто моменту винесення оскаржуваної постанови, до 10.01.2018, тобто до моменту надходження справи з повторно поданою ОСОБА_1 апеляційною скаргою до апеляційного суду, у підтвердження факту перебування ОСОБА_1 28.11.2017 у Києві, жодних доказів не надано.

У звязку з вищенаведеними обставинами та з урахуванням положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до яких початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження й доводи клопотання ОСОБА_1 про те, що про наявність оскаржуваної постанови їй стало відомо 12.12.2017, тобто після отримання її копії поштовим звязком, що також підтверджується супровідним листом суду від 06.12.2017 та копією поштового конверту з поштовою відміткою про отримання листа з суду тільки 09.12.2017.

Разом з тим, доводи клопотання ОСОБА_1 про те, що відповідно до ст. 289 КУпАП строк на апеляційне оскарження судового рішення нею не пропущений, оскільки згідно з даними Єдиного Державного реєстру судових рішень оскаржувана постанова оприлюднена 07.12.2017, а апеляційна скарга нею подана 14.12.2017, однак постановою суду апеляційної інстанції повернута їй із підстав не доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, - апеляційний суд визнає необґрунтованими з огляду на те, що передбачений ст. 289 КУпАП строк стосується оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а не апеляційного оскарження судових рішень, яке регулюється вищенаведеним положенням ч. 2 ст. 294 КУпАП.

За таких обставин, наведені апелянтом у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи, на переконання апеляційного суду, не дають підстав для поновлення строку на оскарження судового рішення, у звязку з чим, апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

При оцінці доводів клопотання ОСОБА_1, про те, що навіть пропущення строку на апеляційне оскарження на 6 днів не є суттєвим порушенням для позбавлення її права на захист в апеляційному провадженні, апеляційний суд враховує вищенаведене, а також те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

При прийнятті рішення про необхідність відмови ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; раніше прийняте апеляційним судом рішення від 26.12.2017, яким ОСОБА_1 вже було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 28.11.2017 та повернуто апеляційну скаргу; що ОСОБА_1 не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й при повторному зверненні до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, подану на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі сплатою судового збору в розмірі 320 гривень, - повернути ОСОБА_1 як особі, що її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан