Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Томілін О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі судді судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Преснякової А.А., при секретарі Костомановій А.Є., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.07.2018 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працюючий дистриб'ютором ТОВ «Тієнс Україна», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Постановою судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.07.2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_2 02.07.2018 року о 12.29год. по вулиці Громової, 57 у Центральному районі м.Маріуполя Донецької області керував автомобілем ВАЗ 21011 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, розширені зіниці ока, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду для визначення наркотичного стану сп'яніння у закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції, поновивши строк на апеляційне оскарження, оскільки отримав копію оскаржуваного рішення 19.07.2018 року, тому вважав, що не пропустив строк на апеляційне оскарження, і вже 30.07.2018 року подав апеляційну скаргу.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не керував автомобілем ВАЗ 21011 державний номер НОМЕР_1 02.07.2018 року, а керував його брат ОСОБА_4, що останній підтвердив у приватній бесіді, а він це побачив на відеозйомці, але не знав, як це довести суду, оскільки його інтереси не захищав адвокат.

Окрім того, у нього поганий зір, тому у суді він був позбавлений можливості захищати свої інтереси.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду пояснив, що про час розгляду адміністративного матеріалу в суді першої інстанції він дізнався від брата, при цьому він не знав, що протокол складений щодо нього, оскільки не керував транспортним засобом. Сусід йому порадив взяти характеристику та довідку з наркодиспансеру. В суді він вину не визнавав, відеозапис дивилися в судовому засіданні, але він був без окулярів та без лінз, тому нічого не бачив. Зараз він у лінзах.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, переглянувши запис з відеорегістратора, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Дана справа розглянута 17.07.2018 року у присутності ОСОБА_2, який надавав пояснення у судовому засіданні (а/п 15-16), апеляційну скаргу останній подав до суду першої інстанції 30.07.2018 року (а/п 18-19), тобто з пропуском десятиденного строку на подачу апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, своєчасне, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП, з наведенням доказів, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, зазначені мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник.

Так, суддя місцевого суду дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 02.07.2018 року о 12.29год. керував автомобілем ВАЗ 21011 державний номер НОМЕР_1 по вулиці Громова, 57, у Центральному районі м.Маріуполя Донецької області з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначено як достовірні докази у справі протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 62160, складений 02.07.2018 року, в якому містяться особисті пояснення ОСОБА_2, що він відмовився від медичного огляду (а/п 3); пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а/п 4), з яких вбачається, що 02.07.2018 року о 12.50год. у їх присутності ОСОБА_2 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп'яніння; розписка ОСОБА_2 від 02.07.2018 року, у якій він зобов'язується не керувати транспортним засобом 21011 державний номер НОМЕР_1 двадцять чотири години (а/п 5); копія постанови накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі від 02.07.2018 року, завірена належним чином, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121, ст.36 КУпАП (а/п 7); відеозапис з місця події (а/п 8).

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складено в загальних межах відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об'єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_2

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому суд правильно визначив, що не виконання такого обов'язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає зокрема і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_2 є склад даного адміністративного правопорушення.

При апеляційному розгляді ОСОБА_2 пояснив, що 02.07.2018 року він взагалі не керував транспортним засобом, а керував його брат ОСОБА_4, назвавшись його ім'ям, тому стосовно нього був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, він це зрозумів при перегляді відеозапису при розгляді цієї справи у суді першої інстанції, але не знав, як це довести, наголошував на тому, що у нього плохий зір, що завадило захистити свої права.

Доводи ОСОБА_2, що він не керував 02.07.2018 року о 12.29год. у м.Маріуполі автомобілем, а керував його брат ОСОБА_4 не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами справи, а саме: оглянутим відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що 02.07.2018 року приблизно о 12.15год. працівниками поліції був зупинений автомобіль ВАЗ 21011 державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, який назвав своє прізвище, надав підтверджуючи документи, пояснив, що він у лінзах, оскільки на документах він в окулярах, патрульний поліцейський Коротков А.П. неодноразово пропонував ОСОБА_2 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, на що останній відповів відмовою; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 079038 від 02.07.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч.5 ст.121 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом 02.07.2018 року о 12.29год. і не був пристебнутий засобами безпеки, та у нього був відсутній поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вказана постанова ОСОБА_2 не оскаржена, є чинною, штраф ним сплачено, згідно його пояснень (а/п 7).

Окрім того, у суді першої інстанції ОСОБА_2 поясняв, що 02.07.2018 року їхав по вулиці Громової з мікрорайону Черьомушки і після зупинки працівниками поліції відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки не вживає наркотики, свій стан поясняв тим, що напередодні пізно ліг спати. Зазначив, що йому потрібен автомобіль, щоб возити до психдиспансеру хвору сестру та дитину.

Що стосується апеляційних вимог про те, що, у ОСОБА_2 поганий зір, тому він не міг захищати у суді свої інтереси, вони не є слушними, оскільки ця вада не заважала останньому заявити клопотання про надання йому послуг адвоката або іншого фахівця у галузі права, або самому звернутися за цією послугою. Натомість, матеріали провадження не містять заяв, клопотань, тощо від ОСОБА_2 з цього приводу.

Зазначені апеляційні доводи ОСОБА_2 вважаю способом уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі не наведено належних та достатніх підстав для спростування висновків суду.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України, визначив вид стягнення та його розмір у межах, встановлених ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, у межах передбаченого ст. 38 КУпАП трьохмісячного строку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновків про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи останнього є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.07.2018 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: