Справа № 550/883/18
Провадження № 3/550/393/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року смт. Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Михайлюк О.І., за участю секретаря судового засідання Шукевич Н.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління Держпраці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Р. Вірменія та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, вірменця, гр. України, фізичну - особу підприємця з 30.11.2011 року, ід. номер НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ :

В провадження судді Чутівського районного суду Полтавської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №ПЛ1648/156/АВ/П/ПТ від 03 серпня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ПЛ1648/156/АВ/П/ПТ від 03.08.2018 вказано, що фізична-особа підприємець, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КупАП в частині порушень вимог законодавства про працю, а саме працівники були допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника, шляхом заміни трудового договору цивільно-правовим, а саме ч.1 ст.21 та ч.3 ст.24 КЗпП України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав 07.09.2018р. через канцелярію суду письмові пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КупАП, в яких останній просить закрити справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 стверджує, що він не вчиняв жодних дій, спрямованих на порушення трудового законодавства, оскільки не мали місця події, про які йдеться в акті перевірки та протоколі щодо допущення до роботи неоформлених працівників. ОСОБА_1 зазначає, що вказані особи фактично не залучалися ним до виконання службових обовязків без укладення трудового договору, оскільки всі роботи виконувалися в залежності від потреб підприємця. Грошові кошти, що підлягають сплаті громадянам після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт є не заробітною платою, а є винагородою за цивільно-правовою угодою. Фактично, під час невиїзного інспектування інспектор з праці обмежилась лише отриманням у субєкта контролю копії цивільно-правового договору, і всі свої висновки побудувала виключно на власному, довільному тлумаченні положень такого договору.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її представник проти фактів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення заперечували з підстав, викладених у письмових поясненнях, та просили закрити справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Представник Управління Держпраці у Полтавській області у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі.

Враховуючи, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представник не заперечували проти розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності представника управління держпраці, а також те, що наявних в справі матеріалів достатньо для її розгляду по суті, суддя дійшов висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення без представника Управління Держпраці у Полтавській області.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2 суддя зазначає наступне.

Статтею 280 КУпАП передбачені обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі: чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку суддя встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

На підставі ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно протоколу та акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) від 03.08.2018 №ПЛ 1648/156/АВ, інспектором праці ОСОБА_3, зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 уклав цивільно-правові договори на виконання робіт по ремонту дорожнього покриття з громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманими працівниками, що є порушенням вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України та ч.1 ст. 21 КЗпП України, а саме фактично допустив працівників до роботи без оформлення трудового договору, контракту. Термін виконання робіт за даними договорами встановлений з 15.05.2018 р. по 31.12.2018 р. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КупАП в частині порушень вимог законодавства про працю, а саме працівники були допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника, шляхом заміни трудового договору цивільно-правовим, а саме ч.1 ст.21 та ч.3 ст.24 КЗпП України.

Частиною 3 статті 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Частиною 2 статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Поняття трудового договору визначене ст. 21 КЗпП України згідно якої трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Поняття цивільно-правового договору визначена ст. 626 ЦК України згідно якої це домовленість між сторонами спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. При цьому сторонами договору можуть бути громадяни і підприємства (організації тощо).

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовним зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суддя зазначає, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Основною ознакою, що відрізняє відносини з надання послуг за цивільно-правовим договором від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Суддею встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надавали фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 певні послуги за цивільно-правовими угодами №№1, 2, 3,4 від 15.05.2018р., а саме здійснювали ремонт дорожнього покриття в смт. Чутове, що підтверджується копіями цивільно-правових договорів, актами прийому-передачі виконаних робіт, копіями відомостей про виплату грошових коштів (а.с.8-11, 12-23, 24-26, 27-28).

Із умов вказаних договорів вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є виконавцями за договором, не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги їх соціального страхування у звязку з втратою працездатності, за виконану роботу замовник (ОСОБА_1Р.) сплачує виконавцям винагороду за домовленістю згідно актів виконаних робіт, тобто за певний разовий результат, строк дії договорів до 31.12.2018р.

Таким чином, предметом цивільно-правових договорів №№1,2,3,4 від 15.05.2018р. є виконання фізичними особами (виконавцями) певного визначеного обсягу роботи, за наслідками виконання якої замовник зобов'язувався оплатити виконавцям виконану ними роботу, тобто, предметом є кінцевий результат, а не процес праці. Метою цього договору є отримання певного матеріального результату.

За вказаними цивільно-правовими договорами працівники виконавці не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, вони самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик, трудові функції виконували разово та після закінчення виконання визначеного вказаними договорами завдання, трудова діяльність робітників з ФОП ОСОБА_1 припиняється.

Таким чином, суддя вважає, що висновки посадових осіб Управління Держпраці у Полтавській області про наявність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 трудових відносин із фізичними особами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на фоні фіктивних цивільно-правових угод є передчасним, а зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, дані - є такими, що суперечать дійсним обставинам і матеріалам наданим до справи. Висновки, викладені в акті перевірки та протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам та правовідносинам між ФОП ОСОБА_1 та виконавцями.

Крім того, ч.3 ст.41 КУпАП не передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за ознаки притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманими працівниками, що призвело до фактичного приховування трудових відносин, як це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, як суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

За таких обставин факт вчинення ФОП ОСОБА_1, правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що в діях ФОП ОСОБА_1 відсутня субєктивна складова даного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, в звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 251, 252 , 256 , 268 , 245 , 278 , 280 , п.1 ст. 247 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КупАП закрити, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. І. Михайлюк