Справа № 214/5215/18
3/214/1837/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

03.08.2018 року о 04.45 год. ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по пр-ту 200-річчя ОСОБА_2 Дніпропетровської області в стані алкогольного спяніння. Огляд на встановлення стану алкогольного спяніння проведено в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатору Alkotest Drager 6820, результати 0,67 проміллє. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.9 «а» ПДР України.

Крім того, 03.08.2018 року о 04.43 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Едуарда Фукса біля буд.№46 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, не виконала вимогу поліцейського про зупинку вище вказаного транспортного засобу. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.4 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки(п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» від 07.07.1989 року зазначено, що «… учасник справи зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.»

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності задля ухилення від відповідальності та безкарності, суд вважає за необхідне справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис на диску DVD-R, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №075332 від 03.08.2018 року слідує, що 03.08.2018 року о 04.45 год. ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по пр-ту 200-річчя ОСОБА_2 Дніпропетровської області в стані алкогольного спяніння.

Факт керування транспортним засобом до моменту предявлення поліцейським вимоги пройти огляд на стан алкогольного спяніння підтверджується рапортом інспектора ПП ОСОБА_4 від 03.08.2018 року, постановою серії НК №757066 від 03.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП за проїзд перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофору, а також керування транспортним засобом не маючи спеціального права на керування. Постанову в судовому порядку ОСОБА_1 не оскаржувала, підписала її без будь-яких зауважень чи заперечень.

Крім того, оглядом відеозапису на диску DVD-R (запис №) встановлено, що ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом, як і визнала те, що напередодні вживала спиртні напої.

На відеозаписі з боді-камери на диску DVD-R зафіксовано предявлення поліцейським вимоги пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного спяніння із попереднім розяснення наслідків відмови від проходження огляду, що визначає окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП. У звязку з отриманням ушкоджень в результаті виїзду керованого ним автомобіля на узбіччя, ОСОБА_1 з місця пригоди було доставлено до медичного закладу, де їй надано першу медичну допомогу. Після того, як ОСОБА_1 прийшла до тями та могла адекватно оцінювати ситуацію, вона добровільно пройшла огляд на встановлення стану алкогольного спяніння за допомогою за допомогою газоаналізатору Alkotest Drager 6820, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 дійсно перебувала в стані алкогольного спяніння, результат тесту 0,67 проміллє, що підтверджується тестом та актом огляду, підписаними ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи заперечень. Сама ж ОСОБА_1, не заперечуючи вживання алкогольних напоїв напередодні, не оспорювала результати огляду.

Оглядом відеозапису на диску DVD-R за № з боді-камери встановлено, що огляд ОСОБА_1 проведено належним чином, з дотриманням всіх вимог, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 року, в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується їх письмовими поясненнями, підписами в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду.

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки вони повністю узгоджуються між собою, поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення та не спростовують правомірності дій інспектора ПП щодо складання протоколу про адмініст ративне правопорушення.

Таким чином, на переконання суду, наявний обсяг доказів та зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини свідчать про співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків та неспростовних презумпцій факту допущення ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» ПДР України, дійсність факту керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, що вона не заперечувала, а відтак доводять її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння.

Перевіряючи наявність і діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, суд виходить з наступного.

Статтею 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог зазначених Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху; б) дати можливість перевірити технічний стан, номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що умовами настання адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП є обов'язкова наявність умисного невиконання водієм як спеціальним субєктом вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №075121 від 03.08.2018 року слідує, що 03.08.2018 року о 04.43 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Едуарда Фукса біля буд.№46 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, не виконала вимогу поліцейського про зупинку вище вказаного транспортного засобу.

Аналогічні посилання зазначено в рапорті інспектора ПП ОСОБА_7

Оглядом відеозапису на диску DVD-R під назвою «video_2018-10-25_11-43-12» встановлено, що ОСОБА_1 дійсно їхала за кермом автомобіля НОМЕР_1, по зустрічній смузі руху на великій швидкості по головній дорозі вул. Електрична в м. Кривому Розі, та була виявлена екіпажем патрульної поліції в районі перехрестя вул. Електрична та вул. Рзянкіна в м. Кривому Розі. Поліцейські предявили вимогу про зупинку, однак ОСОБА_1 її не виконала, та продовжила рух. В району зупинки вул. Спаська в м. Кривому Розі ОСОБА_1 не впоралась з керуванням, у звязку з чим автомобіль занесло на тротуар, який поділяє проїзні частини зустрічних напрямків руху. В результаті цього ОСОБА_1 втратила свідомість (запис №).

За даних обставин суд приходить до висновку про доведеність допущення ОСОБА_1 грубого порушення п.2.4 ПДР України, а відтак наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Обираючи вид і міру стягнення суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_1, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, фактично вину визнала, однак від явок до суду ухилялася та з огляду на її явно зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який призвів до виникнення аварійної ситуації, вважає за необхідне піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу, остаточно визначивши адміністративне стягнення за правилами ст.36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Підстав для позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 суд не вбачає, оскільки такого права вона не отримувала згідно довідки з НАІС, в той час як відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд не застосовує адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у випадку, коли винна особа позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33-36, 40-1, 122-2, 130 ч.1, ст.ст.245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення:

-за ст.122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 9 (девяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто пятдесят три) грн. 00 коп. в дохід держави;

-за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

У відповідності до ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно визначивши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником упродовж 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко