Справа № 635/6805/16-п
Провадження № 3-в/635/9/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі :

головуючого - судді Шинкарчука Я.А.,

секретар судового засідання - Желізова О.А.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання ОСОБА_1 про перегляд постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року № 635/6805/16-п за нововиявленими обставинами , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про перегляд постанови Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своїх вимог послався на те, що експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз 19.07.2018 за заявою ОСОБА_1 проведено автотехнічне дослідження № 2220-18, відповідно до якого судовим експертом фактично встановлено, також винність в ДТП водія ОСОБА_2, оскільки він порушив п. 12.6 «г», п. 12.9 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України та його дії знаходилися у причинному зв'язку з ДТП. А з огляду зокрема на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 30.10.2014 у справі "Швидка проти України"), провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, заявник вважає, що до провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовуються норми Кримінально процесуального кодексу України, а саме ст.ст. 459, 460, 463 КПК України. Враховуючи викладене заявник просить скасувати постанову Харківського районного суду Харківської області від 06.10.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнати ОСОБА_2 винним в порушенні п. 12.6 «г», п. 12.9 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, притягнувши останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В судове засідання заявник не з'явився, до канцелярії суду надав заяву про розгляд даної справи у його відсутність, в якій вказав, що підтримує свою заяву та просить її задовольнити з огляду на обґрунтування викладене в ньому.

Суд, дослідивши матеріали заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами та матеріали справи № 635/6805/16-п, приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень в дохід держави, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок.

З постанови вбачається, що 09 липня 2016 року близько 11 години 03 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Toyota Land Cruser», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Київ - Харків - Довжанський на 462 км+460 м, виконуючи маневр повороту ліворуч не надав перевагу у русі автомобілю, що рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Peugeot RCZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, а їх власники матеріалі збитки.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, прохав визнати причину пропуску строку на оскарження поважною та поновити його. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку відмовлено, апеляційну скаргу повернуто .

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 19 березня 2018 року у задоволені клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3 про поновлення строку на оскарження постанови Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року відмовлено, апеляційну скаргу повернуто.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2018 року апеляційну скаргу адвоката Кудріна Д.В. як захисника ОСОБА_1 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року повернуто.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року № 635/6805/16-п за нововиявленими обставинами, заявником додано копію висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення автотехнічного дослідження №2220-18 по заяві гр.ОСОБА_1 від 19 липня 2018 року.

Так, відповідно до даного висновку, по факту ДТП, яке сталось 09 липня 2016 року, встановлено, що в заданій дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «PEUGEOT» ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти ДТП при виконанні ним вимог п. 12.6 «г», п. 12.9 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України та його дії знаходилися у причинному зв'язку з ДТП.

З огляду на приведене, заявник наполягає на тому, що постанова суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, може бути переглянута за нововиявленними обставинами, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі "Швидка проти України", де зазначено, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважається кримінальним. А оскільки воно вважають кримінальним, в розумінні ст. 459 КПК України постанова про притягнення до адміністративної відповідальності може бути переглянута за нововиявленими обставинами.

Однак, зважаючи на положення Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97 від 17.07.1997 вважаю за доцільне зазначити, що з рішення Європейського суду з прав людини "Швидка проти України" від 30.10.2014 вбачається, що лише ті адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає стягнення у вигляді позбавлення волі (зокрема, адміністративний арешт), вважаються по суті кримінальними, а тому такими, що вимагає забезпечення гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010, «Лучанінов проти України» від 09.06.2011, «Зайцева проти Латвії» заява № 65022/01). Питання визначення критеріїв, згідно яких правопорушення можна вважати незначним, присвячена пояснювальна записка до Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що основним критерієм для цього є покарання у вигляді позбавлення волі.

Так, оскільки санкцією статті 124 КУпАП стягнення у вигляді адміністративного арешту, тобто фактичного позбавлення волі, не передбачає, таке адміністративне правопорушення не може вважатись по суті кримінальним, у розумінні ст. 2 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, посилання заявника на ст. 459 КПК України, якою передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленними обставинами, є безпідставними.

При цьому, слід зазначити, що у п. 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» (заява № 4994/04) суд вказує, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Христов проти України»).

Таким чином, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Враховуючи, що постанова Харківського районного суду Харківської області від 06.10.2016 набула законної сили, тобто стала остаточною, тому в силу принципу юридичної визначеності, який вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Разом з цим, виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Крім того, суд зазначає, що підставою для розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення, а тому суд не може розглядати питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_2.

З урахуванням викладеного, підстав задоволення заяви не вбачається.

п о с т а н о в и в:

В задоволені клопотання ОСОБА_1 про перегляд постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Я.А. Шинкарчук