Справа № 720/1509/18
Провадження 3/720/547/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, -

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності у звязку із тим, що 28 серпня 2018 року о 23 годині 45 хвилин в с. Рідківці Новоселицького району Чернівецької області керував автомобілем марки «ВАЗ-2105», держномер 064-94 МО в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 28 серпня 2018 року в с. Рідківці Новоселицького району автомобілем марки «ВАЗ-2105», держномер 064-94 МО керував не він, а його родич ОСОБА_2, оскільки він повертався із сімєю додому після того як побував в гостях у ОСОБА_2, де вжив спиртні напої. Оскільки, він автомобілем не керував, просив провадження у справі закрити.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтвердили суду, що в момент зупинки поліцейськими автомобілем марки «ВАЗ-2105», держномер 064-94 МО керував не ОСОБА_1, а ОСОБА_2.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з наступних підстав.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП відповідальність особи настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного (наркотичного) спяніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного (наркотичного) спяніння, а згідно ст. 9 КУпАП обовязковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено як факт керування особою транспортним засобом, так і перебування її в стані алкогольного спяніння або відмова від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Відповідно до складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення від 29 серпня 2018 року, останній керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Факт його перебування в стані алкогольного спяніння вбачається з висновку Чернівецького обласного наркологічного диспансеру № 1750 від 29 серпня 2018 року.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, в той час коли ним заперечується даний факт.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом також заперечується свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які пояснили, що ОСОБА_1 автомобілем не керував та зазначили, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом 28 серпня 2018 року.

Слід зазначити, що переглядом витребуваного судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського також не було спростовано пояснення ОСОБА_1 про те, що він транспортним засобом не керував, оскільки факт керування ним автомобілем на відеозапису відсутній.

За вказаних обставин, висновок працівників поліції, викладений у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння не доведений належними та допустимими доказами та суперечить встановленим обставинам справи.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення не свідчить про керування ОСОБА_1 автомобілем та із урахуванням того, що він складений у відсутності свідків, даний доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, в силу п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, є обґрунтовані сумніви справжності обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, які згідно ст. 62 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_1, а тому вважаю, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП не доведена, у звязку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 130 ч.1, 247 п.1, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до апеляційного суду Чернівецької області в порядку передбаченому КАС України.

Суддя: