Справа №587/2298/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Дашутін І. В.
Номер провадження 33/788/17/18 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/2298/17 за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 10 листопада 2017 року, якою на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки суддею безпідставно зроблено висновок про його перебування в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, суддею не враховано, що протокол про адміністративне правопорушення складено з грубим порушенням вимог КУпАП, він не був інформований про складення протоколу, який був виготовлений через 5 годин після зупинення ТЗ, йому не було запропоновано пройти медичний огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів, автомобіль не вилучався і він відсторонений від керування не був. Суддею не були допитані поліцейський, який склав протокол, та свідок ОСОБА_5, не були витребувані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських та з камер пункту пропуску «Юнаківка» прикордонної та митної служб, а також не були виконані вимоги ст.33 КУпАП.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 10.11.2017 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді ОСОБА_3 13.08.2017 близько 22год. 40 хв. в пункті пропуску «Юнаківка» Сумського району Сумської області керував автомобілем FIAT DUCATO р.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Вислухавши особу, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 522991 від 14.08.2017, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, не орієнтування у просторі), від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення водієм ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об'єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими доказами у справі, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_6 в апеляційному суді, який повністю підтримав як свої письмові пояснення від 14.08.2017 (а.с.6), так і свої показання в суді першої інстанції, згідно яких водій ОСОБА_3 вів себе неадекватно і у нього були ознаки алкогольного сп'яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння ОСОБА_3 категорично відмовився;

- показаннями свідка ОСОБА_7 в апеляційному суді, згідно яких він є працівником поліції і за викликом разом з іншим працівником поліції прибув до пункту пропуску «Юнаківка» Сумського району Сумської області, де працівники митниці та прикордонної служби повідомили, що водій ОСОБА_3 знаходиться у стані сп'яніння. На пропозицію пройти відповідний огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку останній категорично відмовився, внаслідок чого на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_13(а.с.2, 3, 4), згідно яких вони є працівниками митниці та прикордонної служби і 13.08.2017 перебували на службі, коли о 22год. 40 хв. на територію митного посту «Юнаківка» Сумського району Сумської області заїхали два автомобілі FIAT DUCATO, один з яких мав д.н. НОМЕР_2, за кермом якого знаходився водій ОСОБА_3 Водії цих транспортних засобів вели себе зухвало і мали явні ознаки алкогольного сп'яніння. Внаслідок таких дій водіїв було прийнято рішення про застосування засобів примусової зупинки автомобілів. Не дивлячись на вжиті заходи, водій одного з автомобілів ОСОБА_11 намагався продовжити рух, але пробив два передніх колеса і зупинився;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 (а.с.5), згідно яких 14.08.2017 в його присутності на території пункту пропуску «Юнаківка» працівники поліції неодноразово пропонували водію ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан сп'яніння, однак останній в категоричній формі відмовився.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 щодо фактичних обставин правопорушення, який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у постанові судді.

Вказані вище показання ОСОБА_3 є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони повністю спростовуються доказами по справі, а тому їх слід вважати недостовірними доказами захисту.

Не заслуговують на увагу і показання свідка ОСОБА_12 щодо знаходження його знайомого ОСОБА_3 у тверезому стані, оскільки про конфліктну ситуацію, яка виникла 13.08.2017 о 22 год. 40 хв. на пункті пропуску цей свідок знає лише зі слів ОСОБА_3 і безпосереднім очевидцем цих подій не був.

Та обставина, що у ОСОБА_3 не вилучався транспортний засіб і він не був відсторонений від його керування, не може об'єктивно свідчити про дотримання останнім вимог п.2.5 ПДР України та іншого законодавства України про адміністративне правопорушення, яке регламентує підстави і порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп?яніння і проведення такого огляду.

Так, адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов?язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп?яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться мова у п.2.5 ПДР України, є визначена у ст.266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, зареєстрована в МЮ України за № 1408/27853 від 10.11.2015), п.6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015, зареєстрована в МЮ України за № 1413/27858 від 11.11.2015) і п.8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп?яніння і проведення такого огляду.

Згідно встановленої вказаним законодавством України процедури огляд водія на стан сп?яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), а тому апеляційний суд не може прийняти до уваги твердження апеляційної скарги про порушення установленого порядку огляду на стан сп?яніння, оскільки зазначені положення законодавства щодо процедури направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп?яніння і проведення такого огляду не передбачають обов'язковості дотримання якоїсь черговості у проходженні огляду на стан сп?яніння.

Що стосується підстав, за яких огляд на стан сп?яніння визнається недійсним, то вони чітко визначені у законі і не узгоджуються з позицією захисту особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому доводи його апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими.

Апеляційний суд не може погодитись і з твердженнями ОСОБА_3 про відсутність в постанові судді даних, встановлених ст.33 КУпАП, оскільки положення ч.2 цієї норми закону застосовуються, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до яких зокрема відноситься правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 цього Кодексу, за вчинення якого на ОСОБА_3 і було накладено адміністративне стягнення.

Не заслуговують на увагу доводів апеляційної скарги щодо часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ст.256 КУпАП не встановлює будь-яких обов'язкових часових термінів, в межах яких має складатися протокол про адміністративне правопорушення, тому сам по собі факт складення протоколу не одразу після вчинення правопорушення, а через деякий час після події ніяким чином не впливає на його допустимість як доказу та процесуального документу.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він не був поінформований працівниками поліції про складання у відношенні нього протоколу про адміністративне правопорушення, також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_6 та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5, згідно яких у їх присутності ОСОБА_3 не погодився на пропозицію працівників поліції надати пояснення по факту вчиненого ним правопорушення та розписатися в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто під час відмови від пояснень та підпису ОСОБА_3 достеменно знав про існування відносно нього відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а тому доводи апеляційної скарги щодо невідповідності цього протоколу вимогам закону і відповідно недопустимості його як доказу у справі також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП? а тому твердження останнього щодо невідповідності висновків судді суду першої інстанції фактичним обставинам даної справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 10 листопада 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.