Справа №592/8620/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап М. М.
Номер провадження 33/788/404/18 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Грибовода В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 липня 2018 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Суми, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, працюючий директором ТОВ «Олімп Трейдінг»,

притягнутий за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 липня 2018 року, ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що він, 08 липня 2018 року о 04 год. 53 хв. у м. Суми по вул. Горького біля б. № 1, керував автомобілем Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: почервоніння обличчя; млява мова; різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки автомобіля відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді районного суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на її апеляційне оскарження, скасувати вказане судове рішення, а провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, апелянт зазначає, що в судовому засіданні 25 липня 2018 року, в якому було постановлено оскаржуване рішення, він присутнім не був, про наявність постанови йому стало відомо 02 серпня 2018 року. Він не має юридичної освіти, йому необхідно було залучити фахівця з права, оскільки його попередній захисник відмовився представляти його інтереси, а також, вказує на те, що по службовій необхідності особисто він знаходився у відрядженні з 30 липня 2018 року по 07 серпня 2018 року.

Щодо незгоди з прийнятим судовим рішенням, апелянт посилається на те, що він отримав судову повістку де було чітко зазначено з'явитися до Ковпаківського районного суду м. Суми 25 липня 2018 року о 08 год. 15 хв., однак він подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, проте, суд відмовив у задоволенні вказаної заяви, і розглянув справу за його відсутності, чим порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП України, а саме, надавати пояснення, що призвело до неповноти та необ'єктивності судового розгляду.

Також, апелянт посилається на те, що суд не навів доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення, а також не зазначено мотивів відхилення доказів, на які він посилався.

Крім того, апелянт зазначає, що поліцейським було порушено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим такий огляд вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом, оскільки в протоколі не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано, не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я, і у поясненнях свідків також відсутні посилання на те, що він відмовився від проходження огляду у медичному закладі.

Також, апелянт вказує на те, що працівниками поліції його не було відсторонено від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

При цьому апелянта зазначає, що суд не задовольнив його заяву про виклик свідка ОСОБА_5 і не допитавши зазначену особу в судовому засіданні, розглянув справу поверхово і формально.

Розгляд апеляційної скарги відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, який належним чином повідомлений про апеляційний перегляд постанови суду.

Тому вислухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Гриьовода В. який підтримав подану апеляційну скаргу, просив поновити строк на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення та задовольнити вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З врахуванням вищезазначених вимог закону, строк на апеляційне оскарження постанови районного суду від 25 липня 2018 року, з врахуванням вихідних днів, закінчувався 06 серпня 2018 року, проте, апеляційна скарга ОСОБА_4 датована та надійшла до районного суду 07 серпня 2018 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції (а.п.19-22).

При цьому, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 (а.с.16), в якій останній просив відкласти розгляд справи, призначений 25 липня 2018 року у зв'язку з хворобою, однак, суддя районного суду розглянув справу в зазначений день та прийняв рішення за відсутності останнього, і в матеріалах справи відсутні докази того, коли ОСОБА_4 отримав копію вказаного судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови від 25 липня 2018 року був пропущений ОСОБА_4 з поважних причин, та з врахуванням того, що вказаний строк був пропущений на незначний термін (1 день), наявні підстави для його поновлення.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 в частині незгоди з прийнятим судовим рішенням щодо визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону суддею суду першої інстанції були виконані.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та наявним доказам, які містяться в матеріалах справи і які були повно та всебічно дослідженні в суді першої інстанції, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 204522 від 08 липня 2018 року (а.с.1), зі змісту якого вбачається, що 08 липня 2018 року, о 04 год. 53 хв. в м. Суми на вул. Горького біля б. № 1, водій ОСОБА_4 керував ТЗ Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння обличчя, млява мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою тех. засобів на місці та в ЗОЗ відмовився в присутності двох свідків шляхом ухилення, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), з якого вбачається, що ОСОБА_4 від огляду за допомогою газоаналізатора Драгер 2261 відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_7 та ОСОБА_8;

- письмовими поясненнями вказаних свідків, з яких вбачається, що вони були присутні при тому, як ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.4-5);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.8).

При цьому, як вбачається зі змісту вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою тех. засобів на місці та в ЗОЗ, що в свою чергу спростовує доводи апелянта з приводу того, що протокол не містить відомостей, який порядок проходження огляду було запропоновано та що не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я.

Крім того, ОСОБА_4 особисто підписав зазначений протокол, в поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначив лише, «транспортным средством управлял мой брат (ОСОБА_9», а щодо змісту зазначеного протоколу своїх заперечень не склав.

При цьому, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про те, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, на що посилається апелянт, оскільки він складений в установленому законом порядку, має всі необхідні дані, передбачені ст. 256 КУпАП.

Що стосується посилань апелянта на те, що поліцейським було порушено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а тому такий огляд вважається недійсним, то апеляційний суд вважає їх нелогічними, такий огляд через відмову ОСОБА_4 його проходити не був проведений взагалі. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_4 оскаржив, на його думку, такі неправомірні дії працівників поліції в установленому законом порядку.

Крім того, з наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що в їх присутності ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатору Драгер, а на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, крім цього, зафіксована відмова ОСОБА_4 від проходження такого огляду в медичному закладі, що вірно було враховано суддею та знайшло своє відображення в судовому рішенні та спростовує доводи апелянта про те, що висновок судді щодо його винуватості є необґрунтованим.

Що стосується тверджень апелянта про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки суддя не задовольнив подану ним заяву про відкладення розгляду справи та прийняв рішення за його відсутності, то апеляційний суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суддею було враховано те, що будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи 25 липня 2018 року о 08 год. 15 хв., заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю брати участь у судовому засіданні через хворобу, ОСОБА_4 особисто приніс до канцелярії суду в зазначений день за 10 хвилин до початку розгляду справи і належних доказів на підтвердження неможливості бути присутнім у судовому засіданні за станом здоров'я не надав.

При цьому, твердження апелянта про те, що суддя не вмотивував відхилення доказів, на які він посилався, то апеляційний суд вважає їх такими, що прямо суперечать змісту прийнятого суддею рішення, з якого вбачається, що в судових засіданнях 19 та 20 липня 2018 року ОСОБА_4, надав пояснення про те, що в день, коли відносно нього було складено протокол, він вжив спиртні напої, але за кермо не сідав, автомобілем керував його брат, які суддею були проаналізовано та оцінені, та саме з врахуванням відеозапису, визнані необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження.

Ті обставини, на які посилається апелянт, а саме, що суддя не задовольнив його заяву про виклик свідка ОСОБА_5 і не допитав зазначену особу в судовому засіданні, на думку апеляційного суду не свідчать про поверхневий і формальний розгляд справи та жодним чином не впливають на правильність висновків судді щодо доведеності вини останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, при наявності вищезазначеного відеозапису з нагрудної камери працівника поліції та на підставі всіх зібраних у справі доказів.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, факт не відсторонення ОСОБА_4 від керування транспортним засобом, на що останній посилається в апеляційній скарзі, не спростовує факту його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, за наявності якої працівниками поліції і було складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі чого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, доводи апелянта про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та про незаконність прийнятого суддею рішення є безпідставними, необґрунтованими і сприймаються, як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли спростувати причетність ОСОБА_4 до вказаного правопорушення, апеляційному суду надано не було.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що суддею районного суду прийнято законне і обґрунтоване рішення, підстав для його скасування, як на тому наполягає апелянт, не вбачається, у зв'язку з чим у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4. слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 липня 2018 року.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 липня 2018 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.