П О С Т А Н О В А

Іменем України

31.08.2018 року м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова - Мартинишин М.О., з участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

Швягли ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої ФОП, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч.3 ст.41 КУпАП,-

встановив:

07.06.2018 інспектором з праці ГУ Держпраці у Львівській області ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення №ЛВ666/476/АВ/П/ПТ щодо ФОП ОСОБА_4

Відповідно до вказаного протоколу ФОП ОСОБА_4 вчинено порушення за ч.3 ст.41 КУпАП, а саме: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Підставою для складення Протоколу інспектором визначено інспекційне відвідування 05.07.2018 за наслідками якого складено ОСОБА_5 від 06.07.2018.

За висновками ОСОБА_5 ФОП ОСОБА_4 порушено вимоги ч. 3 ст.24 КЗпП України допущено фактичний допуск до роботи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу. ОСОБА_5 перевірки про допуск до роботи фізичних осіб ґрунтуються на поясненнях ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Представник ФОП ОСОБА_4. адвокат ОСОБА_1 у суді пояснив, що ФОП ОСОБА_4 свою вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.3 ст41 КпАП України не визнає, заперечує викладенні дані у протоколі про адміністративне правопорушення, та подано нею відповідні письмові пояснення та документи до матеріалів справи на спростування протоколу про адміністративне правопорушення №ЛВ666/476/АВ/П/ПТ від 07.06.2018. Зазначив, що інспекційне відвідування проведено за відсутності ФОП ОСОБА_4, без повідомлення та допуску. Із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено цивільно-правові договори про надання послуг, які фактично не виконувалися. На підставі таких пояснень просив суд закрити справу відносно ФОП ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення представника ФОП ОСОБА_4. адвоката ОСОБА_1, вивчивши матеріли адміністративної справи та подані документи, письмові пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у їх сукупності, вважаю, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

Встановлено, що 02.01.2018 між ОСОБА_6 (Виконавець) та ФОП ОСОБА_4 (Замовник) було укладено цивільно-правовий Договір №1, відповідно до тексту якого Виконавець зобовязувався надавати послуги по пошуку потенційних клієнтів в термін з 02.01.2018 по 31.05.2018, а Замовник зобовязався прийняти отримані послуги та оплатити їх вартість. Відповідно до п. 4.1. ОСОБА_9 ціна визначається сторонами відносно кожного окремого замовлення шляхом домовленостей, визначається в окремих додатках та відображається в актах здачі-приймання наданих послуг. Згідно п. 4.2. ОСОБА_9 оплата послуг здійснюється замовником протягом десяти днів після підписання акту здачі приймання наданих послуг. Пунктом 7.3 ОСОБА_9 передбачено, що сторони підтверджують, що послуги, що є предметом даного договору є цивільно-правового характеру та не породжують між Сторонами трудових відносин.

01.05.2018 між Христино. О.О. (Виконавець) та ФОП ОСОБА_4 (Замовник) було укладено договір №31-1 аналогічного змісту зі строком дії із 01.05.2018 по 30.06.2018.

ОСОБА_9 подані до Головного управління Держпраці у Львівській області після інспекційного відвідування, а саме 16.07.2018. Проте такі беруться до уваги, оскільки ФОП ОСОБА_4 на момент інспекційного відвідування була відсутня на території України, що підтверджується відмітками у паспорті громадянина України для виїзду за кордон та не мала можливості подати такі документи у момент відвідування. Про присутність іншої уповноваженої особи в ОСОБА_5 перевірки не вказано. Крім того, такі документи подані до складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частинами 1, 3статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні контракту.

Згідно з частиною 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом із тим ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1). Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони (ч. 2). Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ч. 3). До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів (ч. 4).

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як вбачається з наведених вище цивільно-правових договорів про надання послуг, укладених ФОП ОСОБА_10 з фізичними особами, предметами останніх є послуги із пошуку потенційних клієнтів на продукцію Замовника (посередницькі послуги). Тобто виконавці не мали виконувати трудової функції для замовника. Вартість послуг мала визначатися в залежності від обсягу відчуженої продукції. При цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мали підпорядковуватися правилам внутрішнього трудового розпорядку, їм не встановлено конкретного часу роботи, вони не були зараховані до штату працівників.

Відтак, предметом укладених договорів ФОП ОСОБА_10 з фізичними особами є не процес праці, а її кінцевий результат відчуження товару.

В силу ст. 204 ЦК України цивільно-правові договори є правомірними, оскільки рішення суду щодо визнання їх недійсними відсутнє.

Жодних, передбачених законом обставин, які б вказували на нікчемність цивільно-правових договорів матеріали справи не містять, а інспектором ГУ Держпраці у Львівській області не надано.

Мою також враховано, що як вбачається із табелів обліку використання робочого часу, для забезпечення трудової функції по організації функціонування магазину та бухгалтерського обліку у ФОП ОСОБА_10 працевлаштовано пятеро осіб: бухгалтер, два менеджери з продажу, продавець-консультант та продавець касир. Також враховано, що під-час інспекційного відвідування 05.07.2018 не було виявлено безпосереднього здійснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 трудової функції. Крім письмових пояснень не було виявлено жодного доказу працевлаштування таких осіб. Пояснення в ОСОБА_7 відібрані на наступний день після інспекційного відвідування - 06.07.2018.

Пояснення ОСОБА_6, зводяться до того, що ОСОБА_6 працював в період із січня 2018 року в магазині за адресою: м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 8 із визначеним часом роботи та отримував визначену заробітну плату. 05.07.2018 він прийшов забирати у ФОП ОСОБА_10 трудову книжку.

Проте, ОСОБА_6 надав інспектору й пояснення від 09.07.2018 у яких він просив не брати до уваги пояснення від 05.07.2018 оскільки вони написані під диктовку інспектора. У поясненнях від 09.07.2018 ОСОБА_6 підтвердив факт укладення цивільного договору №1 від 02.01.2018 та факт відсутності надання послуг та відповідно оплати за таким договором.

Також станом на січень 2018 року право оренди ФОП ОСОБА_10 нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 8, яке існувало на підставі договору суборенди від 01.06.2016, припинився. Інших доказів використання приміщення за вказаною адресою протягом січня липня 2018 року не надано.

Факт передання ФОП ОСОБА_10 ОСОБА_6 трудової книжки 05.07.2018 спростовуються фактом відсутності фізичної особи-підприємця цього дня на території України.

Також критично оцінюються пояснення ОСОБА_8 щодо стажування ОСОБА_6 у 2018 року, адже як встановлено підчас інспекційного відвідування остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років із 25.07.2017 по 05.05.2020.

Пояснення ОСОБА_7 спростовуються укладеним цивільно-правовим договором. Крім того на підтвердження таких пояснень відсутні будь-які докази.

При цьому суд звертає увагу, що викладення суті адміністративного правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч.3 ст. 41 КУпАП, якою не передбачено відповідальність за укладення договору цивільно-правового характеру.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (252 КУпАП).

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 284 КУпАП містить вичерпний перелік постанов, які можуть бути прийняті судом за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення -це постанови про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, та про закриття справи.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_10 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 248, 279, 283, 284, 307, 308 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно Швягли ОСОБА_2 за ч.3 ст.41 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через районний суд.

Суддя Мартинишин М.О.