Справа №589/3696/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Литвинко Т. В.
Номер провадження 33/788/19/18 Суддя-доповідач - Філонова Ю. О.
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2017 року, ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що він 11 вересня 2017 року близько 22 год. 00 хв. на автодорозі Золотоноша - Сміла - Умань керував транспортним засобом автомобіля «Volvo FH 12», державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову судді міськрайонного суду від 07 листопада 2017 року та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 про недотримання судом при розгляді справи вимог ст.ст.245, 251-252, 266, 268 та 280 КупАП. Зокрема, наголошує на тому, що його права були порушені, оскільки розгляд справи проведено судом не об'єктивно, не допитано в судовому засіданні свідків, а саме, працівників поліції та працівників медичної установи, а тому від був позбавлений можливості надати пояснення під час допиту зазначених свідків

Вказує на те, що в той день, будучи зовсім виснажений дорогою, знаходячись у відрядженні чотири доби, він через свою фізичну втому не впорався з керуванням свого автомобіля і здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_4, спричинивши деякі механічні пошкодження обом транспортним засобам. З цієї причини було визвано поліцію. Інспектором поліції відносно нього було складено протокол, де зазначено про керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, з посиланням на почервоніння очей. Крім того апелянт зазначає, що на місці ДТП йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння і в протоколі не зазначено який саме огляд і у який спосіб він мав пройти, співробітник поліції сам вирішив провести огляд в медичному закладі, а він в свою чергу з вказаною пропозицією погодився, оскільки спиртних напоїв не вживав, вів себе спокійно.

Крім того, апелянт наголошує і на порушенні п.п. 1.6, 3.12, 3.13, 3.22 Інструкції про виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров'я України від 09.09.2009 року № 400/666 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 06.10.2009 року за № 931/16947, а саме, що інспектор ДПС не провів його огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, не запрошував свідків для проведення вказаної дії, він взагалі не був відсторонений від керування транспортним засобом, та що при його огляді медичні працівники не взяли на дослідження жодного біологічного середовища окрім застосування трубки, хоча він на цьому наполягав. Вказує, що він в суді першої інстанції пояснював, що з вказаним висновком медичної установи він не погоджувався, просив його дослідити ретельніше, проте, таке клопотання було судом відхилено.

Вважає, що в матеріалах даної адміністративної справи відсутні докази, якими б підтверджувалося наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи поданої апеляційної скарги та допитавши в режимі відеоконференції свідків, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону судом дотримані.

Як убачається з матеріалів справи суддя суду першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Зокрема, вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 966503 від 11 вересня 2017 року, складеному уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається, що 11 вересня 2017 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2 з напівпричепом «SCHWAR2 MULLER» д.н. НОМЕР_3 по а/д на автодорозі Золотоноша - Сміла - Умань в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

З вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 його підписав, при цьому, у разі незгоди зі змістом зазначеного протоколу, останній не був позбавлений можливості викласти в ньому свої зауваження чи заперечення щодо його складання, проте, такої інформації протокол не містить.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується і іншими наявними в матеріалах справи доказами, а саме, висновком КЗ «ЧОНД» №1039 від 11 вересня 2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного в присутності працівника УПП Савченка Ю.О., відповідно до якого ОСОБА_3 встановлено діагноз - алкогольне сп'яніння (а.с.2);письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.4-6), які підтвердили що водій вантажного автомобіля, візуально, мав ознаки алкогольного сп'яніння.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Що стосується доводів апелянта про необ'єктивність розгляду справи судом першої інстанції, то їх слід визнати безпідставними з огляду на їх необґрунтованість апелянтом. Між тим, в ході вивчення апеляційним судом матеріалів справи було встановлено, що судове рішення відносно ОСОБА_3 було винесено судом на підставі об'єктивно досліджених доказів, які в своїй сукупності стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому, посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на порушення з боку працівників поліції та працівників медичної установи під час його огляду в медичному закладі Інструкції про виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров'я України від 09.09.2009 року № 400/666 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 06.10.2009 року за № 931/16947, не заслуговують на увагу, з врахуванням того, що вказана Інструкція 13.11.2015 року втратила чинність.

На даний час діє Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, і апеляційним судом не встановлено з боку медичних працівників порушень зазначеної Інструкції при проведенні огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що в боку працівників поліції також вбачалися порушення, то у матеріалах даної справи відсутні будь-які об'єктивні дані про те, що дії працівників поліції були або могли бути протиправними.

Крім цього, на задоволення клопотання апелянта, в суді апеляційної інстанції, у режимі відеоконференції, були допитані свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Вказані, свідки кожний окремо, апеляційному суду пояснили, що після того, як сталося ДТП, водій фури, тобто ОСОБА_3, вибачався, казав, що він заснув за кермом, однак, за його поведінкою та зовнішніми ознаками (різкий запах з порожнини рота) вони зрозуміли що останній був у стані алкогольного сп'яніння.

В свою чергу, свідок ОСОБА_9, пояснював, що йому та ОСОБА_3, як водіям автомобілів за участю яких сталося ДТП, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, на що він та ОСОБА_3 погодились, при цьому, останній не пропонував поліцейським провести його огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер». Коли вони приїхали до наркологічного диспансеру, спеціальним технічним засобом, шляхом продуття, у нього алкогольного сп'яніння не виявлено, а за результатом огляду ОСОБА_3, як повідомив працівник поліції, був встановлений діагноз стан алкогольного сп'яніння 1,9 проміле, що також підтверджується актом медичного огляду №1039 від 11.09.2017 року, надісланим на запит апеляційного суду Комунальним закладом «Черкаський обласний наркологічний диспансер».

При цьому, на спростовування доводів апелянта щодо не відсторонення його працівниками поліції від керування автомобілем, свідок ОСОБА_9 зазначав, що після ДТП, транспортний засіб ОСОБА_3 був у такому стані, що керування ним було неможливе, а тому, останній залишився на місці пригоди, визвав та чекав службу СТО, яка по приїзду ремонтувала його автомобіль, і вже після цього, через 2 доби, ОСОБА_3 поїхав у м. Шостку.

Крім того, свідок ОСОБА_9 пояснював, що за фактом ДТП він до суду не звертався, оскільки ОСОБА_3 за пошкодження автомобіля з ним розрахувався, про що була складена заява щодо відсутності претензій майнового характеру.

При цьому, показання ОСОБА_3, надані під час розгляду справи в апеляційному суді, про те, що стан алкогольного сп'яніння у нього було виявлено внаслідок вживання ним медичних препаратів на основі спирту, оскільки він хворів на ангіну, суд, з врахування результату медичного огляду (1,9 проміле), вважає безпідставними та спрямованими на уникнення відповідальності за вчинене.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вмотивованим та законним, підстав для скасування постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2017 року, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає та вважає, що вказане судове рішення повинно бути залишено без зміни, а вимоги апеляції скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.