Провадження № 3/761/6256/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Циктіч Віталій Михайлович, розглянувши справу щодо гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою - АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1, про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Гр. ОСОБА_1 15.07.2018, приблизно о 14 год. 25 хв. керував автомобілем «ДЕУ», реєстраційний номер НОМЕР_2, у м. Києві по вул. Салютній з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Вказаними діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), що тягне відповідальність, передбачену ст.130 КУпАП.

Гр. ОСОБА_1, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, до суду не з'явився, про поважність причини неявки не повідомив.

Суддя, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення від 15.07.2018 серії БД № 186082, який складений уповноваженою особою, письмові пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, у яких останні підтвердили відмову водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, постанову Шевченківського районного суду м. Києві від 29.11.2017,дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника правоохоронного органу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння.

Склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, утворює, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп'яніння.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні. Ці дані встановлюються, у тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеозаписом тощо.

Як вбачається з долученого до матеріалів відеозапису з нагрудної камери інспектора УПП у м. Києві та долучених до протоколу письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, під час зупинки водія ОСОБА_1 та перевірки документів останнього у працівників поліції виникли обґрунтовані підозри щодо перебування водія у стані наркотичного сп'яніння. Однак, на пропозицію інспекторів проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп'яніння водій відмовився у присутності свідків.

Вище викладене підтверджується також підписом гр. ОСОБА_1 у графі протоколу «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення», де останній зазначив, що з викладеним у проколі погоджується.

Також суддя приймає до уваги, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2017 (справа № 761/33616/17) водій ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню за вчинення ч. 3 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років.

З наведеного витікає, що своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суддя вважає за необхідне зазначити, що про судове засідання ОСОБА_1 завчасно сповіщено шляхом направлення судової повістки за місцем його мешкання, який зазначене у протоколі, однак до суду останній не прибув, про поважність причин неявки не повідомив.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України», у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Наведені обставини дають підстави для критичної оцінки процесуальної поведінки гр. ОСОБА_1 та свідчать про намір останньогоу такий спосіб уникнути передбаченої законом відповідальності.

Суддя звертає увагу, що застосоване рішенням суду від 29.11.2017 стягнення у виді позбавлений права керування транспортними засобами має наслідком вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія.

У силу ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Також, згідно п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами (затв. постановою КМУ від 08.05.1993 № 340) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Таким чином, особа має статус водія, у разі наявності у неї посвідчення водія відповідної категорії.

Водночас, на момент вчинення адміністративного проступку гр. ОСОБА_1 водійського посвідчення не мав, оскільки рішенням суду від 29.11.2017 позбавлений права керування транспортними засобами.

З наведеного витікає, що статусу водія гр. ОСОБА_1 не має.

Наслідком зазначеного є висновок про необхідність застосування до гр. ОСОБА_1 стягнення у межах санкції, передбаченої ч.3 ст.130 КУпАП, як до особи, яка не може бути водієм транспортного засобу у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та ПДР.

Вирішуючи питання щодо застосування до гр. ОСОБА_1 стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, суддя звертає увагу, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1, належить останньому, що є підставою для застосування зазначеного додаткового стягнення.

Отже, зметою недопущення вчинення гр. ОСОБА_1аналогічних проступків, враховуючи, що останній позбавлений права керування транспортними засобами, відсутність у нього критичних висновків щодо його попередньої протизаконної поведінки, суддя дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку, яку особа створює під час керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, обставини вчинення адміністративного правопорушення, суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення адміністративного стягнення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 130, 251, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за ч. 3 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з оплатним вилученням транспортного засобу «ДЕУ», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.М.Циктіч