Справа № 344/9950/18
Провадження № 33/4808/3/18
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О.Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - фахівця в галузі права ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 26.07.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, громадянина України, ?

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, і як таку, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, закривши провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, оскільки висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Крім цього, зазначає, що суддя першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без його участі, чим позбавив його права на захист та можливості подання доказів. В обґрунтування доводів незаконності оскаржуваного судового рішення постилається на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про свідків. Стверджує, що в лікарні, у нього не відібрали матеріалів біологічного середовища а просто склали висновок щодо його перебування у стані алкогольного сп'яніння, який засвідчили підписами лікаря та двох поліцейських, що є неприпустимим.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 04.07.2018 року о 05 год. 20 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Івасюка, 76, керував транспортним засобом марки "Мерседес Бенц S550", д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 а) ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, 21.

В судове засідання апеляційного суду не з'явився ОСОБА_2, якого належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 пояснив, що його підзахисний повідомлений про час розгляду справи щодо нього, проте через зайнятість він не зможе прибути у судове засідання, просив справу розглядати без його участі, апеляційні вимоги підтримує.

Враховуючи наведене вище вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, що не порушує його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, у тому числі право на захист.

Представнику ОСОБА_2 - фахівцю у галузі права ОСОБА_3 роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не надійшло.

Фахівець у галузі права ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що вимоги апеляційної скарги належить задовольнити частково, постанову суду - скасувати, прийняти нову, з наступних підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Так, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, суд першої інстанції знехтував вказаними вимогами закону, та при наявності в матеріалах провадження клопотання ОСОБА_2 про перенесення слухання по справі на інший час (а.п. 11), розглянув справу у його відсутність, мотивувавши свої висновки тим, що останнім не долучено підтверджуючих доказів поважності причини неявки (а.п. 12).

Вважаю, вказані висновки такими, що суперечать вимогам діючого законодавства, оскільки прохання ОСОБА_2 про перенесення судового засідання на інший час, у зв'язку із його зайнятістю, не давали суду правових підстав розглянути справу у його відсутність, за відсутності в матеріалах провадження інших відомостей, з яких можливо б було дійти висновку про зловживання ОСОБА_2 його правом на відкладення розгляду справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені ст. 268 КУпАП права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, у зв'язку із чим, постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції, приймаючи рішення по суті, не врахував приписи, передбачені ч. 2 ст. 254 КУпАП, згідно яких, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів провадження вбачається, що копію протоколу про адміністративне правопорушення, не було вручено працівниками поліції особі, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 (а.п. 2).

В той же час, проведення судового розгляду справи без ознайомлення ОСОБА_2 зі суттю пред'явленого йому обвинувачення, також є порушенням прав останнього на захист, що є безумовною підставою до скасування рішення суду.

Скасовуючи постанову місцевого суду, за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до ст. 294 КУпАП України апеляційний суд приймає нову постанову.

Забезпечення права на захист згідно зі ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства.

Так, під час апеляційного розгляду, а саме 20.09.2018 року, ОСОБА_2 вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №231178 від 04.07.2018 року, крім того, апеляційний перегляд проводиться у присутності представника ОСОБА_2 - фахівця в галузі права ОСОБА_3

Враховуючи наведене вище, вважаю, що у такий спосіб, під час апеляційного перегляду, виконані вимоги закону щодо забезпечення ОСОБА_2 права на захист, тому суд апеляційної інстанції має право прийняти рішення по суті в межах обвинувачення викладеного в протоколі.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

По суті, пред'явленого ОСОБА_2 обвинувачення, доходжу висновку, що в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Вважаю встановленим, що ОСОБА_2 04.07.2018 року о 05-20 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Івасюка, 76, керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц S550», д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 а ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, 21.

Винуватість ОСОБА_2 підтверджується як відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №231178 від 04.07.2018 року (а.п. 1), так й висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп'яніння або іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №468 від 04.07.2018 року, підписаного лікарем, згідно якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а.п. 5).

Дійсність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах, підтверджується змістом відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, з яких вбачаються обставини за яких ОСОБА_2 проходив освідчення на стан алкогольного сп'яніння. (а.п. 6).

Так, зі змісту відеозаписів, які були оглянуті судом апеляційної інстанції, достовірно вбачається, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц S550», д.н.з. НОМЕР_1. Крім того, вбачаються обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 працівниками поліції. Вбачається, як працівники поліції оголошують підставу зупинки ОСОБА_2, повідомляють про наявні у нього ознаки алкогольного сп'яніння. Після чого вбачається, як працівники поліції проводять огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» у присутності свідків, оголошується його результат - 0,79% (проміле). Далі вбачається, що ОСОБА_2 не погодився з результатом огляду, у зв'язку із чим, його у супроводі працівників поліції доставлено до медичного закладу, де лікар провів огляд на стан сп'яніння, результат якого був - 0,76% (проміле). Після цього, лікар склав висновок про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння. З відеоматеріалів також вбачається, що працівники поліції оголошували ОСОБА_2 процесуальні права та обов'язки.

Відомості, що містяться на відеозапису повністю узгоджуються з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вважаю, що наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності.

Отже, з наведеного вбачається, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння проводився працівниками поліції, за згодою останнього на місці зупинки у присутності свідків, а після незгоди ОСОБА_2 з результатами такого огляду - в медичному закладі, тому доходжу висновку, що працівники поліції діяли відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення відомостей щодо свідків, неможливо визнати істотними, тобто такими, які перешкоджають чи можуть перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки наявність свідків під час проведення огляду щодо ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, чітко вбачається з оглянутих відеозаписів.

Вважаю, що будь-які пояснення свідків не мають значення в даному конкретному провадженні, оскільки ОСОБА_2 не погодився з результатами технічного приладу, а такі свідки могли засвідчити лише згоду водія з результатами такого огляду.

Крім того, у подальшому, огляд на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, проводився в закладі охорони здоров'я, де відбувалась відеофіксація, яка містить достатність відомостей, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини у справі.

Стосовно доводів апелянта в частині того, що в лікарні, у нього не відбирали матеріалів біологічного середовища, то слід зазначити, що питання відносно того, у який саме спосіб необхідно проводити огляд в медичному закладі, відноситься до дискреційних повноваження лікаря, тобто вирішується лікарем на власний розсуд.

З відеозапису вбачається, що лікар провів огляд та склав висновок, який міститься в матеріалах провадження, про те, що ОСОБА_2 знаходиться в стані алкогольного сп'яніння.

Наявність підписів працівників поліції на висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №468 від 04.07.2018 року, не може бути підставою для визнання такого огляду недійсним, оскільки своїми підписами працівники поліції лише засвідчили той факт, що ОСОБА_2 відмовився від підпису у вказаному висновку лікаря, що не впливає на сам результат проведеного огляду.

Вказані обставини повністю підтверджуються змістом відеозапису, який проводився в медичному закладі.

Таким чином, під час апеляційного перегляду не встановлено грубих порушень вимог ст. 266 КУпАП, які б призвели до недійсності огляду.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні апеляційного суду доказах та поза всяким розумним сумнівом доведено під час апеляційного перегляду.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 26.07.2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло