П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/389/2018

Справа № 330/1546/18

"17" вересня 2018 р. Суддя Якимівського районного суду Запорізької області Нестеренко Т.В. при секретарі Корнієнко М.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Порічне Суджанського району Курської області, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючої на посаді - голова Якимівської селищної ради Якимівського району, Запорізької області, за ст. 212-3 ч.2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.212-3 ч.2 КУпАП.

Крім того, 08.08.2018 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.212-3 ч.2 КУпАП.

18.08.2018 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_1 про обєднання вказаних справ на підставі ст. 36 КУпАП в одне провадження.

Постановою судді Якимівського районного суду Запорізької області від 21.08.2018 року вказані справи на підставі ст. 36 КУпАП були обєднані в одне провадження.

З матеріалів обєднаної адміністративної справи вбачається, що головним спеціалістом відділу регіонального представництва в південних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людиниОСОБА_2 був складений протокол про те, що до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла скарга громадянина ОСОБА_3 (вул. Центральна, буд. 109/66, смт. Якимівка, Запорізька область, 72503) стосовно порушення Якимівською селищною радою Якимівського району Запорізької області (далі - рада) вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». За результатами перевірки звернення потерпілого було встановлено наступне. На підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» ОСОБА_3 подав до ради запит від 29.03.2018 року щодо надання розрахунково-платіжних відомостей про нарахування заробітної плати в розрізі посадових окладів, надбавок, доплат, премій та матеріальної допомоги голові ради, секретареві, заступникам голови ради, а також звільнених з посад голів та секретарів ради у період з листопада 2017 року до березня 2018 року; рішень ради про преміювання голови ради за період з листопада 2017 року до березня 2018 року. Листом ради від 10.04.2018 року № П/П заявнику було повідомлено, що запитувана ним інформація за обсягом становить більше 10 друкованих сторінок та міститься серед великої кількості даних, тому строк розгляду його запиту подовжено радою до 20 днів. Крім того, у відповіді ради було зазначено, про необхідність відшкодування заявником витрат на копіювання та друк документів, проте не додано відповідний рахунок та не зазначено розмір таких витрат. Таким чином, запит ОСОБА_3 мало бути розглянуто та надано письмову відповідь на нього в строк до 26.04.2018 року (включно). Станом на 30.08.2018 року остаточної відповіді на вказаний запит потерпілому не було надано. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ інформації, що знаходяться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформація що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI. Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєкта владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.І, ст.5 цього ж Закону, передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію. Згідно з ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації. У свою чергу, згідно з п.1 ч.І ст.13 цього Закон, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковим для виконання. Пунктом 6 ч. 1, ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлений обов'язок розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації. Згідно з ч. 2ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Згідно з ч. 1 ст. 22 даного Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобовязаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, повязані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною пятою статті 19 цього Закону. З огляду на вказані норми права рада повинна була надати заявнику копії запитуваних документів, обсягом не більше 10 сторінок, від 1 сторінки по 10 сторінку, так як ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено плату за надання інформації, у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок. При цьому, статтею 20 Закону передбачено строки в які розглядаються запити на публічну інформацію. Частиною першою статті 20 Закону передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, а у випадках передбачених частиною четвертою цієї статті - не пізніше 20 робочих днів. Листом головного спеціаліста відділу регіонального представництва в південних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 від 24.07.2018 №168/18 посадова особа - голова Якимівської сільської ради Якимівського району Запорізької області ОСОБА_1 була викликана до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Запорізькій області для надання усних та письмових пояснень щодо порушень вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» 30.07.2018 року об 11.00. На визначену дату та час ОСОБА_1 не з'явилася, повідомивши 27.07.2018 року телефоном про свою зайнятість та неможливість з'явитися у визначену дату та час. 30.07.2018 року був проведений комплексний аналіз всіх зібраних документів з часу надходження звернення потерпілого, за результатами розгляду було встановлено, що головою Якимівської сільської ради Якимівського району Запорізької області ОСОБА_1 було порушено вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відтак моментом виявлення особи, яка вчинила правопорушення, є 30.07.2018. Станом на дату складання даного протоколу, порушене право потерпілого не відновлено. Таким чином, у діях голови Якимівської сільської ради Якимівського району Запорізької області ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а ненадання інформації. Правопорушення вчинено: 26.04.2018 року за місцем роботи: вул. Молодих Патріотів, буд. 10 а, смт. Якимівка, 72503.

Крім того, головним спеціалістом відділу регіонального представництва в південних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людиниОСОБА_2 був складений протокол про те, що до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла скарга громадянки ОСОБА_4 (вул. Меліораторів, буд. З, кв. 49, смт. Якимівка, Запорізька область, 72503) стосовно порушення Якимівською селищною радою Якимівського району Запорізької області (далі - рада) вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». За результатами перевірки звернення потерпілого було встановлено наступне. На підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» потерпіла 16.05.2018 року звернулася із запитом про надання публічної інформації до ради, в якому просила надати: копії рішень, які були прийняті на шостій сесії (позачерговій) Якимівської селищної ради сьомого скликання 14.05.2018 року; копії дефектних актів та розробленої на їх підставі кошторисної документації для проведення поточного ремонту асфальтного покриття по вулицях населених пунктів Якимівської селищної ради на загальну суму 2133500 гривень. 24.05.2018 року потерпілій було надано відповідь на запит за № ПУ16 від 24.05.2018 року, та надано копії документів: рішення шостої сесії (позачергової) Якимівської селищної ради сьомого скликання №1 «Про внесення мін до Програми соціально-економічного та культурного розвитку Якимівської селищної ради на 2018 рік, затвердженої рішенням третьої сесії Якимівської селищної ради сьомого скликання від 23.02.2018 року № 78; дефектні відомості на ремонт автомобільних доріг Якимівської ОТГ. У своїй скарзі від 25.05.2018 року потерпіла зазначила, що Якимівська селищна рада Якимівського району Запорізької області листом від 24.05.2018 року надала їй лише рішення шостої сесії (позачергової) Якимівської селищної ради від 14.05.2018 року №1 та дефектні відомості на ремонт автомобільних доріг Якимівської ОТГ, але копія кошторисної документації була відсутня та не наведені підстави ненадання копії цього документу. Також потерпіла зазначила, що радою було порушено строк розгляду запиту. А саме, потерпіла направила запит до ради 16.05.2018 року, в цей же день він надійшов до Якимівської селищної ради та зареєстрований за № 16/П, що підтверджується відповіддю цього органу від 24.05.2018 року, але кінцевий строк надання відповіді на запит припадає на 23.05.2018 року. Згідно пояснень наданих у письмовому вигляді головою ради ОСОБА_1 та листа ради підписаному головою ради ОСОБА_1 який був наданий у відповідь на лист Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Запорізькій області № 125/18 від 14.06.2018 року, зазначено, що відповідно до порядку денного на пленарному засіданні шостої (позачергової) сесії Якимівської селищної ради, що відбулося 14.05.2018 року, розглядалося 2 питання: Про внесення змін до програми соціально-економічного та культурного розвитку Якимівської селищної ради на 2018 рік, затвердженої рішенням третьої сесії Якимівської селищної ради сьомого скликання від 23.02.2018 року №78 та Про надання дозволу на оплату робіт з проведення поточного ремонту дорожнього покриття Якиміської селищного ради. Після закриття пленарного засідання шостої сесії Якимівської селищної ради, відповідно до уточненої інформації рахункової комісії Якимівської селищної ради за результатами голосування зясувалося, що проект рішення ради «Про надання дозволу на оплату робіт з проведення поточного ремонту дорожнього покриття Якиміської селищного ради» не набрав потрібної кількості голосів депутатів, у зв'язку з чим рішення не було прийняте. Результати поіменного голосування були розміщені на офіційному веб-сайті Якимівської селищної ради 14.05.2018 року відповідно до частини статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таким чином на шостому позачерговому пленарному засідання ради, було прийняте тільки рішення «Про внесення змін до програми соціально-економічного та культурного розвитку Якимівської селищної ради на 2018 рік, затвердженої рішенням третьої сесії Якимівської селищної ради сьомого скликання від 23.02.2018 року №78». Таким чином, листом ради від 24.05.2018 року б/н потерпілій була надана запитувана інформація в повному обсязі, оскільки станом на 24.05.2018 року кошторисної документації для проведення поточного ремонту асфальтного покриття по вулицях населених пунктів ради на загальну суму 2133500 гривень не було розроблено. Згідно пояснень наданих у письмовому вигляді головою ради ОСОБА_1, зазначено, що зважаючи на напруженість роботи та велику зайнятість, було несвоєчасно надано відповідь на інформаційний запит ОСОБА_4. Зазначене підтверджується копією журналу ради «Запити-відповіді на публічну інформацію», згідно з яким запит ОСОБА_4 від 16.05.2018 року був отриманий радою 16.05.2018 року та зареєстрований за номером 16/п. Відповідь на запит, була надана 24.05.2018 року. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ інформації, що знаходяться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформація що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI. Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєкта владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.І, ст.5 цього ж Закону, передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію. Згідно з ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації. У свою чергу, згідно з п.1 ч.І ст.13 цього Закон, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковим для виконання. Статтею 20 Закону передбачено строки в які розглядаються запити на публічну інформацію. Частиною першою статті 20 Закону передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, а у випадках передбачених частиною четвертою цієї статті - не пізніше 20 робочих днів. Згідно п. 18 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищний голова забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань, та відповідно до ч. 5 ст. 42 зазначеного Закону селищний голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. З огляду на вказані норми права, запит ОСОБА_4 мало бути розглянуто та надано письмову відповідь на нього в строк до 23.05.2018 року (включно). Таким чином, у діях голови Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне надання інформації. Листом головного спеціаліста відділу регіонального представництва в південних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 від 24.07.2018 року №170/18 посадова особа голова Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області ОСОБА_1 була викликана до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Запорізькій області для надання усних та письмових пояснень щодо порушень вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» 30.07.2018 року об 11.30. На визначену дату та час ОСОБА_1 не з'явилася, повідомивши 27.07.2018 року телефоном про свою зайнятість та неможливість з'явитися у визначену дату та час. 30.07.2018 року був проведений комплексний аналіз всіх зібраних документів з часу надходження звернення потерпілого, за результатами розгляду було встановлено, що головою Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області ОСОБА_1 було порушено вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відтак моментом виявлення особи, яка вчинила правопорушення, є 30.07.2018 року.

04 вересня 2018 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання та пояснення у справі, в якому вона не визнає себе винною у вчиненні вказаних правопорушень та просить закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення в її діях.

За клопотанням ОСОБА_1 судом були витребувані в виконавчому комітеті Якимівської селищної ради Запорізької області відомості про посаду ОСОБА_1; у Якимівської селищної Ради Запорізької області відомості про направлення відповіді ОСОБА_3 та ОСОБА_4; у Якимівскої селищної Ради Запорізької області відомості хто є секретарем Якимівскої селищної Ради Запорізької області.

В судове засідання, 14 вересня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю та її закриття за відсутністю складу правопорушення і її діях.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що він є потерпілим у зазначеній адміністративній справі, так як йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у не отриманні ним запитуваної інформації. Просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, так як він надавав письмовий запит щодо отримання інформації саме їй.

В судове засідання ОСОБА_4, належним чином повідомлена про місце і час розгляду адміністративної справи, не з»явилася, причини неявки суду не повідомила.

Суд вважає можливим розглянути справи за відсутністю ОСОБА_1, повідомленої належним чином, на підставі наявних у справі документів, та приходить до наступного.

Як вказано в протоколах головного спеціаліста відділу регіонального представництва в південних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людиниОСОБА_2 вина ОСОБА_5 в скоєнні правопорушень підтверджується скаргами ОСОБА_3 від 12.05.2018 року та ОСОБА_4 від 25.05.2018 року, в яких вони вказують на не надання інформації та пропуск строку надання інформації відповідно, Якимівською селищною радою Запорізької області.

Крім того, до протоколу від 30.07.2018 року по скарзі ОСОБА_3 були надані:

- інформаційний запит ОСОБА_3 від 29.03.2018 року про отримання документів розрахунково-платіжних відомостей про нарахування заробітної плати в розрізі посадових окладів, надбавок, доплат, премій та матеріальної допомоги голові ради, секретареві, заступникам голови ради, а також звільнених з посад голів та секретарів ради у період з листопада 2017 року до березня 2018 року; рішень ради про преміювання голови ради за період з листопада 2017 року до березня 2018 року;

- відповідь Якимівської селищної ради за № П/11 від 10.04.2018 року необхідність переробки великого обсягу інформації та необхідність подальшої оплати копіювання та друку у відповідності до вимог ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», у звязку з чим продовжено строк розгляду до 20 робочих днів»;

- ксерокопія листів журналу реєстрації інформаційного запиту ОСОБА_3;

- запрошення ОСОБА_1 до головного спеціаліста відділу регіонального представництва в південних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людиниОСОБА_2 для складання протоколу;

до протоколу від 30.07.2018 року по зверненню ОСОБА_4 були надані:

- запит на отримання публічної інформації ОСОБА_4 від 16.05.2018 року про надання копії рішень, які були прийняті на шостій сесії (позачерговій) Якимівської селищної ради сьомого скликання 14.05.2018 року; копії дефектних актів та розробленої на їх підставі кошторисної документації для проведення поточного ремонту асфальтного покриття по вулицях населених пунктів Якимівської селищної ради на загальну суму 2133500 гривень;

- відповідь Якимівської селищної ради за № П/16 від 24.05.2018 року про надання рішення шостої сесії (позачергової) Якимівської селищної ради сьомого скликання №1 «Про внесення мін до Програми соціально-економічного та культурного розвитку Якимівської селищної ради на 2018 рік, затвердженої рішенням третьої сесії Якимівської селищної ради сьомого скликання від 23.02.2018 року № 78 (на 1 аркуші); дефектні відомості на ремонт автомобільних доріг Якимівської ОТГ (на 6 аркушах), з доданими до неї матеріалами;

- ксерокопія листів журналу реєстрації запитів-відповідей на публічну інформацію ОСОБА_4;

- пояснення ОСОБА_1 з доданими розпорядженнями про відрядження посадових осіб.

На підставі вказаних документів за думкою головного спеціаліста відділу регіонального представництва в південних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людиниОСОБА_2 підтверджується вина ОСОБА_1 у вчинені правопорушень, передбачених ст. 212-3 ч.2 КУпАП.

За клопотанням ОСОБА_1 , були витребувані та надані наступні документи:

- рішення № 2 першої сесії сьомого скликання Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 05.12.2017 року «Про початок повноважень Якимівського селищного голови ОСОБА_1М.»;

- ксерокопія листів журналу реєстрації надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_3, з поштовим повідомленням;

- рішення № 31 першої сесії сьомого скликання Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 05.01.2018 року «Про обрання секретарем Якимівської селищної ради сьомого скликання ОСОБА_6»;

- розпорядження селищного голови № 29-в від 27.08.2018 року по надання відпустки ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин

У відповідності до положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи докази надані учасниками провадження суд приходить до наступного.

Згідно наданої копії рішення № 2 першої сесії сьомого скликання Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 05.12.2017 року «Про початок повноважень Якимівського селищного голови ОСОБА_1М.» - ОСОБА_1 є Якимівським селищним головою, а не головою Якимівської селищної Ради. Та вона не є головою Якимівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення за скаргою ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова головна посадова особа територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста в Україні. Він обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України (п'ять років). Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вказано в протоколах від 30 липня 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації», подали до голови Якимівської селищної ради запити, щодо надання інформації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон) публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

З аналізу цієї статті вбачається, що публічна інформація повинна володіти наступними ознаками: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

Пунктом 2 ст.5 цього Закону встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію, тобто прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Тобто, надання публічної інформації зумовлюється її наявністю у відповідного суб'єкта.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 14 Закону встановлено, що розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Статтею 13 цього Закону визначено розпорядників публічної інформації, зокрема, згідно п. 1 ч. 1 цієї статті, такими є суб'єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктом 7 частини першої ст.3 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Під владними управлінськими функціями слід розуміти діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає, зокрема, сільські, селищні, міські ради, сільського, селищного, міського голову.

У відповідності до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що голова районної, обласної, районної у місті ради:

Сільський, селищний, міський голова:

1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету;

4) вносить на розгляд ради пропозицію щодо кандидатури на посаду секретаря ради;

5) вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради;

6), визнано такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними) та втратили чинність, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008)

7) здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету;

8) скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;

9) забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання;

10) призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів;

11) скликає загальні збори громадян за місцем проживання;

111) вносить на розгляд ради пропозиції про утворення спеціалізованої установи з надання безоплатної первинної правової допомоги;

112) вносить на розгляд ради пропозиції щодо кандидатури на посаду керівника установи з надання безоплатної первинної правової допомоги;

12) забезпечує виконання рішень місцевого референдуму, відповідної ради, її виконавчого комітету;

13) є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою;

14) представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

15) звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів;

16) укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради;

17) веде особистий прийом громадян;

18) забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань;

181) бере участь у здійсненні державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності в межах та у спосіб, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»;

19) здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів;

20) видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах селищний голова, - а не голова селищної ради.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Визначене поняття «суб'єкт владних повноважень» не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону. У зв'язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов'язки розпорядника інформації, у тому числі обов'язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації (статті 14, 15 Закону). Відповідно до частини першої статті 5 та частини першої статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова входить до системи місцевого самоврядування і є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Конституційний Суд України у пункті 4 Рішення від 6 липня 1999 року N 7-рп/990роз'яснив, що міський голова як особа, що має представницький мандат, виступає від імені виборців, зокрема представляє територіальну громаду, міську раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян тощо; звертається до суду з питань визнання незаконними актів відповідних органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладає від імені територіальної громади, міської ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства (частина третя статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Виконання цих функцій та повноважень має місце тому, що виборці обрали його і наділили мандатом (тобто дорученням).

З наведеного випливає, що селищний хоча й входить до системи місцевого самоврядування, однак не є органом місцевого самоврядування - сільською, селищною, міською радою або їх виконавчим органом, а тому не володіє публічною інформацією і в розумінні пункту 1 частини першої статті 13 Закону не може бути її розпорядником. У зв'язку з цим селищний голова не може бути належним відповідачем у спорі щодо надання доступу до публічної інформації за інформаційним запитом.

Не є розпорядниками публічної інформації у розумінні Закону N 2939-VI народні депутати України, депутати місцевих рад та Верховної Ради АРК, голови районних, обласних рад, сільський, селищний, міський голова, судді, прокурори, державні виконавці тощо.

Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» секретар сільської, селищної, міської ради:

забезпечує своєчасне доведення рішень ради до виконавців і населення, організує контроль за їх виконанням, забезпечує оприлюднення рішень ради відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», забезпечує офіційне оприлюднення рішень ради, які відповідно до закону є регуляторними актами, а також документів, підготовлених у процесі здійснення радою регуляторної діяльності, та інформації про здійснення радою регуляторної діяльності.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.50 цього ж Закону секретар сільської, селищної, міської ради забезпечує зберігання у відповідних органах місцевого самоврядування офіційних документів, пов'язаних з місцевим самоврядуванням відповідної територіальної громади, забезпечує доступ до них осіб, яким це право надано у встановленому порядку.

Згідно наданої копії рішення № 31 першої сесії сьомого скликання Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 05.01.2018 року «Про обрання секретарем Якимівської селищної ради сьомого скликання ОСОБА_6» - секретарем Якимівської селищної ради сьомого скликання є ОСОБА_6.

Головний спеціаліст відділу регіонального представництва в південних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людиниОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення від 30 липня по зверненню ОСОБА_4 зазначила, що відповідно до пункту 18 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищний голова забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань і згідно з частиною п'ятою цієї ж статті несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Проте, правовідносини, щодо яких складений протокол про адміністративне правопорушення, регламентуються не Законом України «Про звернення громадян», а Законом України «Про доступ до публічної інформації» і звернення громадян та інформаційний запит є різними за багатьма ознаками, встановленими вищевказаними Законами.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 30 липня по скарзі ОСОБА_3 вказано, що станом на 30.08.2018 року остаточної відповіді на запит потерпілому не було надано. Однак на час складання протоколу 30.07.2018 року вказана дата ще не настала.

Відповідно до вимог ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

ОСОБА_4 у своєму зверненні дорегіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людиниОСОБА_2 не вказала ніяких відомостей щодо порушення її прав, та спричинення якоїсь шкоди.

ОСОБА_3 у своїй скарзі дорегіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людиниОСОБА_2 хоч і зазначив порушення його права на отримання інформації, але також не вказав яка шкода вказаними діями йому була спричинена.

Тому суд вважає, що віднесення вказаних осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до потерпілих містить лише субєктивний погляд посадової особи - головного спеціаліста відділу регіонального представництва в південних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людиниОСОБА_2 і не підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стаття 13 Конвенції передбачає що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 року, заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 року, заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 року, заява №12167/04).

Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6 Основного Закону України).

В справі «Жуковський проти України» (Заява № 31240/03) від 3 березня 2011 року ( остаточне15/09/2011) : Суд повторює, що питання щодо допустимості доказів у справі - це, насамперед, предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди мають давати оцінку наявним у справі доказам. Завдання Суду згідно з Конвенцією полягає не у вирішенні того, чи було належним чином прийнято показання свідків як докази, а у встановленні того, чи провадження в цілому, і, зокрема, спосіб отримання доказів, було справедливим (див. серед інших джерел рішення від 23 квітня 1997 р. у справі «ОСОБА_7 та інші проти Нідерландів» (Van Mechelen and Others v. the Netherlands), Reports 1997-III, с 711, п. 50, та рішення від 26 березня 1996 р. у справі «Доорсон проти Нідерландів» (Doorson v. the Netherlands), Reports 1996-II, с. 470, п. 67). Усі докази повинні зазвичай надаватися у відкритому судовому засіданні в присутності підсудного з метою забезпечення змагальних дебатів.

Досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає наявними виключність обставин, які позбавляють можливості для здійснення переконливих висновків щодо наявності чи відсутності винуватості, і повинні тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення,а саме на користь ОСОБА_1, як того наголошує п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, як вбачається з матеріалів обєднаної справи винність ОСОБА_1 підтверджується лише протоколами про адміністративне правопорушення, які не є достатніми доказами її вини, та доданими до нього іншими документами, які лише підтверджують факт запитів та відповідей з наданням інформації.

Надану інформацію ОСОБА_1 у якості доказів по справі, щодо займаної нею посади Якимівського селищного голови, а не голови селищної ради, та те що, посадовою особою Якимівської селищної ради секретарем обраний ОСОБА_6 ніким не спростовано.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що провадження у вказаній справі підлягає закриттю, в звязку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 212-3 ч.2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 212-3, 245,247,248,252,268,269,280,283-287,294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушення, передбачених ч.2 ст.212-3 КУпАП, закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суддя: Т.В. Нестеренко