П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника Дем'яненка В.П.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 09 липня 2018 року в 00 год. 05 хв. керував автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 69 по проспекту Академіка Глушкова в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити у зв'язку із відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. Він звертає увагу на те, що копію судового рішення до цього часу не отримав, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_2 зазначає, що 09 липня 2018 року дійсно був зупинений працівниками поліції, які запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння, на що він погодився. З результатами тесту технічного приладу «Драгер» він не погоджувався, оскільки жодних алкогольних напоїв не вживав. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що в той день вживав узвар та квас, виготовлений його товаришем, що, можливо, могло вплинути на результати тесту.

Апелянт вважає, що працівниками поліції порушена Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), оскільки перевірка його на стан алкогольного сп'яніння проводилась за допомогою приладу газоаналізатора Драгер «Алкотест 6820», який не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а тому результати такого тесту є недопустимим доказом.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що працівники поліції не роз'яснили йому права, що є порушенням його права на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_2 закриттю у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Демяненка В.П., які підтримали клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 20 липня 2018 року судом за відсутності ОСОБА_2 ухвалене рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до матеріалів справи, 01 серпня 2018 року ОСОБА_2 отримав копію постанови від 20 липня 2018 року, а вже 06 серпня 2018 року подав апеляційну скаргу.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Демяненка В.П., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_2 09 липня 2018 року в 00 год. 05 хв. керував автомобілем «Шевроле» по проспекту Академіка Глушкова в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_2 в їх присутності пройшов огляд на стан сп'яніння; результатами тесту «Драгер», відповідно до якого у ОСОБА_2 виявлено 0,36 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Ці докази є належними, допустимими та достатніми.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, про те, що ОСОБА_2 ознайомлений з правами та обов'язками, а також те, що він погоджується з протоколом. Крім того, в акті огляду на стан сп'яніння наявний також підпис ОСОБА_2 про те, що він ознайомлений з результатами проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння. В той же час, матеріали провадження не містять жодних заперечень ОСОБА_2 стосовно результатів огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд на стан сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положеннями цієї норми закону передбачено, що огляд з використанням технічних засобів повинен проводитись в присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з проведенням огляду на стан сп'яніння з використанням технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_2 погодився пройти огляд з використанням технічного приладу, при цьому були присутніми свідки, що підтверджується та не заперечується самим апелянтом в суді апеляційної інстанції.

Стосовно незгоди з результатами огляду на стан сп'яніння, будь - яких доказів на підтвердження цього апелянтом не надано.

Отже, огляд на стан сп'яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає.

Оскаржуючи судове рішення, апелянт зазначає, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу газоаналізатора Драгер «Алкотест 6820», який не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а тому результати такого тесту є недопустимим доказом.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 6 до Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до переліку технічних засобів, на який посилається ОСОБА_2, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6820», «Alcotest6810», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».

В той же час, всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Drager Alcotest - 6820» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов'язків.

Крім того, відповідно до відеозапису нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_2 в присутності двох свідків пройшов оглядна стан алкогольного сп'яніння, в результаті якого було встановлено, що він перебував у стані сп'яніння та будь - яких зауважень не висловлював, чим фактично засвідчив свою згоду з його результатами.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на належних та допустимих доказах, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун