Номер провадження: 33/785/1529/18
Номер справи місцевого суду: 509/2458/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області: Громік Р.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнено судовий збір у розмірі 352,40 гривень,

В С Т А Н О В И В:

До Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов протокол серії БД № 141725 від 04.06.2018 року, з якого видно, що 04 червня 2018 року о 00.50 год. ОСОБА_2, керував транспортним засобом марки «Мазда 323» д/н НОМЕР_1 на території СК «Росток», смт. Овідіополь, Одеської області з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота нестійка хода), від проходження медичної огляду на стан алкогольного спяніння відмовився.

Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнено судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та надіслати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом; показання свідків не відповідають дійсності, оскільки вони не є фахівцями в галузі права, їх пояснення написані співробітниками поліції і є абсолютно ідентичними.

12.10.2018 року на електронну адресу апеляційного суду Одеської області надійшло клопотання про перенесення розгляду справи через поганий стан здоровя представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції дослідивши вказане клопотання, приходить до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 1312 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до пп. 11 п. 161 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 представляє інтереси ОСОБА_2 на підставі довіреності від 19.07.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. Належних доказів того, що ОСОБА_3 є адвокатом суду апеляційної інстанції не надано. Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що на підтвердження поганого самопочуття представником апелянта не надано жодного підтверджуючого документа.

Враховуючи вищезазначене, у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити.

Вивчивши доводи поданої скарги, заслухавши правопорушника, який просив апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справ, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вина правопорушника підтверджується сукупністю наступних доказів , а саме:

- протоколом серії БД № 141725 від 04.06.2018 року, з якого видно, що 04 червня 2018 року о 00.50 год. ОСОБА_2, керував транспортним засобом марки «Мазда 323» д/н НОМЕР_1 на території СК «Росток», смт. Овідіополь, Одеської області з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота нестійка хода), від проходження медичної огляду на стан алкогольного спяніння відмовився

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що правопорушник ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння.

Правопорушник вину не визнав та пояснив, що на час складання протоколу не керував транспортним засобом, а тому у нього відсутні порушення правил дорожнього руху. В ході судового розгляду було встановлено та правопорушником ОСОБА_2 не заперечувалось, що на час складання протоколу , яке мало місце 04 червня 2018 року у 01.20 годин біля транспортного засобу марки «Мазда» був він та фізична особа жіночної статі, інших осіб не було. Наявності у іншої особи жіночої статі посвідчення водія не було, належних та допустимих доказів даних обставин, відповідно до ст. 251 КУпАП, з боку правопорушника не були надані. В ході спілкування з працівниками поліції правопорушник з метою встановлення особи надав паспорт громадянина України, серію і номер якого занесено у графі «особу встановлено», який правопорушник зберігав в районі сидіння водія, що знайшло своє підтвердження під час допиту правопорушника в ході судового засідання та підтвердилось відео відображенням подій, які мали місце при складанні протоколу. Правопорушник має стаж керування транспортним засобом приблизно з 2008 року. Раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Таким чином, суд приходить до висновку, що правопорушник ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом марки «Мазда», а його пояснення в тій частині, що він не керував транспортним засобом та між зупинкою та оформленням протоколом минув деякий час направлені на уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності.

Правопорушник просив повернути протокол на дооформлення до Управління ПП в Одеської області, так як протокол складений не правильно. Так дійсно 04 червня 2018 року в 01год.20. хв. на території СК «Росток», Овідіопольського району, Одеської області працівником поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 141725 з якого вбачається, що 04 червня 2018 року о 00.50 год. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Мазда 323» д/н НОМЕР_1 на території СК «Росток», Овідіопольського району, Одеської області з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження медичної огляду на стан алкогольного спяніння відмовився.

Дійсно, при складанні вищевказаного протоколу працівником поліції були зазначені відомості про суть правопорушення, пояснення правопорушника не коректні, але ці відомості, з точки зору суду, не є підставою для повернення протоколу, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що працівник поліції склав протокол відповідно до ст. 254 КУпАП та Наказу МВС № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», зі змінами та доповненнями.

Правопорушник ОСОБА_2 відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2017 року був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що правопорушник керував автомобілем не маючи при собі посвідчення водія, а тому вірно вважав, що правопорушник відноситься до категорії - іншої особи, яка керувала транспортним засобом.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи особою, яка не має права керувати транспортними засобами, керував транспортним засобам у стані алкогольного спяніння, що знижує увагу та швидкість реакції, а так само відмовся, будучи особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного спяніння, особою, яка повторно протягом року вчинила порушення передбачено ст. 130 ч.1 КУаАП, а тому повинен нести адміністративну відповідальність за ст. 130 ч.2 КУпАП.

З метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, відповідно до закону та поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, відповідно до ст. 23 КУпАП та з урахування особи правопорушника, його матеріальне та сімейне становище, адміністративне стягнення необхідно накласти у вигляді штрафу, безоплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40 1 КУпАП України з правопорушника на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що представником апелянта та самим апелянтом на підтвердження доводів, які зазначені у апеляційній скарзі, не надано жодного належного та допустимого доказу; ідентичні пояснення свідків правового значення для кваліфікації не має, наявна в матеріалах справи відеофіксація події спростовує доводи скаржника про те, що він не керував автомобілем та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Справа розглянута в межах 3 місячного строку притягнення до відповідальності і підстав для закриття справи не вбачається.

На підставі викладеного й керуючись ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 серпня 2018 року залишити без змін

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.10.2018 року.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6