Справа № 751/2515/18 Головуючий у 1 інстанції Маслюк Н.В.
Провадження № 33/795/314/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі: судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, її захисника - адвоката Кушнеренка Є.Ю., представника Чернігівської митниці - Коваленка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника - адвоката Кушнеренка Є.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, не працюючої,

притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 483 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 13048 грн. 48 коп. в дохід держави та конфіскації на користь держави об'єкту митного правопорушення - автомобіля «FIAT UNO», д.н.з. НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1.

Стягнуто з неї на користь Чернігівської митниці ДФС суму витрат за зберігання товару - 810 грн. 00 коп. та на користь держави судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.01.2018 року, близько 14 год. 30 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Славутич - Комарин» Чернігівської митниці ДФС, на смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор» у напрямку «виїзд з території України», а саме з України в Республіку Білорусь заїхав транспортний засіб марки «FIAT UNO», д.н.з. НОМЕР_2 (реєстрація Р.Польща), номер кузова НОМЕР_1, під керуванням громадянки України ОСОБА_1

Для проходження митного контролю остання надала: закордонний паспорт громадянки України НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Р. Польща НОМЕР_4, договір передачі у користування зазначеним транспортним засобом від 29.09.2017 року, без реєстраційного номеру, який засвідчено та видано нотаріусом Р.Польща ОСОБА_6 (ОСОБА_6) громадянці України ОСОБА_1 в Р. Польща на право керування та розпорядження автомобілем «FIAT UNO», д.н.з. НОМЕР_2 та контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» вищезгаданого автомобіля.

Під час проведення перевірки документів, а саме договору передачі у користування зазначеним транспортним засобом від 29.09.2017 року без реєстраційного номеру, який видано нотаріусом Р.Польща ОСОБА_6 (ОСОБА_6) громадянці України ОСОБА_1 в Р. Польща на право керування та розпорядження автомобілем «FIAT UNO», д.н.з. НОМЕР_2, встановлено відсутність на вищезгаданому документі реєстраційного номеру (Repertourium) та дати засвідчення договору передачі у користування автомобіля, д.н.з. НОМЕР_2, нотаріусом Р.Польща ОСОБА_6 (ОСОБА_6), що вказує на підробку зазначеного документу.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил від 05 січня 2018 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник - адвокат Кушнеренко Є.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про скасування постанови суду 1 інстанції та закриття провадження у справі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказав, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Зокрема, документ, що містить інформацію нотаріальної палати в м. Лодзі від 12.04.2018 року та від 19.04.2018 року, не є офіційним документом, так як роздруківка електронного листа з текстом польською мовою не містить вхідного номеру та адресату; його переклад українською мовою не містить жодного підпису, печатки, без вхідного номеру та даних з приводу його реєстрації. Вказівок про переклад цього тексту немає. Також в матеріалах справи міститься незавірений лист польською мовою без перекладу, на якому мається ксерокопія печатки та підпису, його зміст незрозумілий. Переклад даного листа українською мовою не містить ознак офіційного документу, тому вказаному в ньому інформацію не можна вважати офіційною відповіддю Республіки Польща. Таким чином, на думку апелянта, вказані вище документи не є допустимими доказами. Також не є доказом у справі пояснення невідомої особи ОСОБА_7, який в інтересах Чернігівської митниці телефонував у Польщу з приводу видачі або невидачі договору передачі у користування автомобіля. Не ґрунтується на законі посилання митниці про відсутність в даному договорі реєстраційного номеру, дати та інших обов'язкових вимог до нього, оскільки не зазначено якому нормативно-правовому акту Республіки Польща не відповідає договір та який офіційний документ підтверджує, що такий договір не укладався. Посилання суду на наявність у вказаному договорі ознак підроблення є припущення та не є підставою для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України. Більше того, судом так і не конкретизовано в чому ж таке підроблення виразилось. Також апелянт зауважує, що суд 1 інстанції не мав права застосовувати стягнення, оскільки минули строки притягнення до відповідальності, передбачені ч. 1 ст. 467 МК України. При цьому звертає увагу, що вперше на митну територію України ОСОБА_1 ввезла автомобіль 11.10.2017 року, а в зону діяльності Чернігівської митниці 20.10.2017 року, що є днем виявлення даного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, представника Чернігівської митниці, який просив постанову суду залишити без змін, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що вона жодних дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, не вчиняла, оскільки в законний спосіб отримала автомобіль, неодноразово перетинала на ньому митний кордон України. Також зазначила, що при оформленні договору передачі їй в користування автомобіля була присутня на території Республіки Польща в нотаріуса, що також свідчить про його дійсне оформлення. Через значну кількість документів, які вона підписувала, вона, мабуть, не підписала договір передачі у користування транспортним засобом.

Захисник - адвокат Кушнеренко Є.Ю. в судовому засіданні суду 1 інстанції вважав, що у справі відсутні належні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Представник митниці в судовому засіданні апеляційного суду просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити та пояснив, що ОСОБА_1 переміщуючи через митний кордон України автомобіль «FIAT UNO», д.н.з. НОМЕР_2, надала до митного контролю, окрім іншого, договір передачі у користування зазначеним транспортним засобом від 29.09.2017 року, що містить ознаки підроблення. Факт підроблення вказаного документу підтверджується долученими до справи доказами, які є належними. Крім того, на підтвердження офіційності документів, отриманих від нотаріуса, надав їх ксерокопії з вхідним номером та датою реєстрації.

Відповідно до положень ч.1 ст.486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне, та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, враховані об'єктивна та суб'єктивна сторони правопорушення, що також було предметом перевірки апеляційного суду.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Республіки Польща НОМЕР_4 власником автомобіля марки «FIAT UNO», д.н.з. НОМЕР_2 (реєстрація Республіка Польща), є ОСОБА_9 (а.с.54-55).

Згідно рахунку-фактури № 150/2017, ОСОБА_1 (номер паспорта НОМЕР_3) придбала за 700 злотих автомобіль «FIAT UNO», д.н.з. НОМЕР_2 (реєстрація Республіка Польща), номер кузова НОМЕР_1 (а.с.27, 72).

03.01.2018 року саме ОСОБА_1 переміщувала через митний кордон України транспортний засіб автомобіль «FIAT UNO», д.н.з. НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, та надала до митного контролю свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Республіка Польща НОМЕР_4, договір передачі у користування зазначеним транспортним засобом, яке було заповнене 29.09.2017 року, який не містить реєстраційного номеру (Repertourium) та дату засвідчення договору нотаріусом Республіки Польщі ОСОБА_6, що вказує на підробку зазначеного документу.

Згідно інформації нотаріальної палати у Лодзі від 12.04.2018 року та від 19.04.2018 року вбачається, що нотаріус Республіки Польщі ОСОБА_6 офіційно передав заяву, в якій зазначив, що договір передачі у користування не оформлював, своїм підписом не засвідчував. Підпис, який стоїть на угоді не є його підписом. Відсутні інші елементи характерні для нотаріальних документів (а.с.38-39, 73-74).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 03 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких занесені неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Враховуючи, що нотаріус Республіки Польщі ОСОБА_6 договір передачі у користування автомобілем не оформлював, як це слідує з відповіді нотаріуса, то він містить ознаки підроблення.

Доказів на спростування зазначених обставин, які встановлені в суді 1 та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та її захисником не надано. Крім того, суд апеляційної інстанції відноситься критично до пояснень ОСОБА_1 в частині оформлення договору на території Республіки Польща та в її присутності, оскільки дані пояснення не підтверджуються доказами та суперечать її поясненням, наданими 03.01.2018 року (а.с. 23), в яких остання зазначала, що документи на автомобіль, зокрема, і договір передачі в користування, в готовому вигляді отримала від ОСОБА_8.

Є безпідставним твердження апелянта з приводу того, що листи, які надійшли від нотаріуса Республіки Польщі ОСОБА_6, та їх переклад на українську мову не можуть бути офіційними документами та належними і допустимими доказами.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді. А тому такі доводи сторони захисту є безпідставними.

Таким чином, є встановленим, що ОСОБА_1 надала до митного оформлення договір передачі у користування транспортним засобом, який має ознаки підробки, чим порушила вимоги ч.1 ст. 483 МК України.

Як вбачається з матеріалів справи, вона вчинила дане порушення митних правил 03.01.2018 року, про що було складено протокол 05.01.2018 року, тому, з врахуванням положень ст. 467 МК України, строк накладення адміністративного стягнення не сплинув. Твердження захисника в цій частині є безпідставним.

Накладене стягнення призначено в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, при призначенні виду та міри стягнення було враховано характер вчиненого правопорушення, особу винної та ступінь її вини.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 529 МК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Кушнеренка Є.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова