АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №644/3483/18 Суддя 1-ї інстанції: Глібко О.В.
Провадження № 33/790/840/18
Категорія: ч. 3 ст. 172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справи ОСОБА_1 , за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.08.2018 року у відношенні ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.08.2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3655 грн.
Судом першої інстанції було встановлено, що 15.05.2018 року о 08-10 молодший сержант ОСОБА_2 , в умовах особливого періоду, перебував на території військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 та виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані.
Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 01.08.2018 року.
В скарзі апелянт вказує, що жодного повідомлення про розгляд справи не отримував, а матеріали справи не мають доказів про своєчасне сповіщення про час та місце розгляду справи, тому вважає порушеним його право на участь у судовому засіданні, на його думку є підставою для скасування судового рішення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд переглядає судове рішення в межах заявлених апеляційних вимог, і вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 17 від 21.05.2018 року місце фактичного проживання та місце реєстрації ОСОБА_2 збігається, а саме АДРЕСА_1 . Таку ж адресу встановлено і довідкою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 №07-00026-2018 від 16.01.2018 року.
Згідно листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 року ОСОБА_2 було направлені судові повістки із повідомленням, про що зазначено в журналі реєстрації вихідної кореспонденції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова під вихідним № 644/3483/18/20503/2018 від 09.07.2018 року та під вихідним № 644/3483/21503/2018 від 17.07.2018 року. Такі відправлення згідно вказаного реєстру були направленні ОСОБА_2 на адресу АДРЕСА_1 .
Згідно аркушу справи 46, поштове відправлення (судова повістка на 16.07.2018 року) була повернута з поштового відділення з відміткою про невручення у зв`язку спливу строку зберігання.
В судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що за адресою АДРЕСА_1 він вже не мешкає, та не зареєстрований, та з 19.06.2018 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , де і мешкає з вказаного часу.
Апеляційний суд вважає посилання апелянта, що судом першої інстанції не вживались заходи для його виклику у судове засідання та справу було розглянуто за його відсутністю, чим порушено його право на захист безпідставними, оскільки суддею суду першої інстанції двічі здійснювались заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_2 шляхом надіслання судових повісток на адресу вказану у протоколі № 7 від 21.05.2018 року. На момент розгляду справи судом першої інстанції матеріали справи не містили відомостей щодо іншої адреси мешкання апелянта, а сам ОСОБА_2 , будучи обізнаним про складання відносно нього відповідного протоколу про адміністративне правопорушення не вжив жодних заходів для повідомлення про зміну адреси його місця проживання ані керівництво військової частини, ані суд першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вище викладене, вважаю, що постанова судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.08.2018 року не підлягає скасуванню за доводами апеляційної скарги, є законною та обґрунтованою, оскільки вина ОСОБА_2 встановлена наявними в матеріалами справи доказами, на які послався суд першої інстанції, надавши їм належну та об`єктивну оцінку, в правильності якої у апеляційної інстанції підстав для сумніву немає за доводами апелянта, право на участь у судовому засідання якого поновлено при розгляді його апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Орджонікідзевського районного сулу від 01.08.2018 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик