АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/483/2018 Постанова винесена суддею Курило А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_10, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні доньку, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючої викладачем в Університеті ім. Грінченка, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення, із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, 05 жовтня 2017 року о 20 год. 25 хв. по вул. Харківське шосе, 7 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, сповільнена мова, поведінка, що не відповідає обстановці, не врахувала дорожню обстановку та швидкість руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, та від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п.п. 2.3 (б), 2.5, 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10, вважаючи постанову суду у частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП незаконною, прийнятою без урахування всіх фактичних обставин справи, просить її в цій частині скасувати, а справу закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ними не оспорюється доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а при прийнятті рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП судом було надано неналежну оцінку зібраним доказам, які не є достатніми для визнання вини ОСОБА_2 у вчиненні даного правопорушення.

Зокрема, зазначає, що, згідно постанови суду, ОСОБА_2 05 жовтня 2017 року о 20 год. 25 хв. керувала транспортним засобом «Мазда 3» з ознаками алкогольного сп'яніння, проте суд вийшов за предмет розгляду справи та надав оцінку подіям, що не зазначені у протоколі, відповідно до якого, ОСОБА_2 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння 05 жовтня 2017 року о 21 год. 50 хв.

Отже, суд не дослідив обставини справи та надав оцінку іншим подіям, щодо яких протокол не складався, а тому рішення суду не відповідає наявним матеріалам справи, не ґрунтується на наявних доказах, а сама подія не відбувалась, при цьому, жодного документу, який вказує на вчинення ОСОБА_2 правопорушення о 20 год. 25 хв., справа не містить.

Таким чином, суд помилково прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_2 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП о 20 год. 25 хв. та не прийняв рішення по складеному протоколу стосовно вчиненого правопорушення о 21 год. 50 хв.

Крім того, суд критично поставився до показань свідка ОСОБА_5, оскільки останній є товаришем чоловіка ОСОБА_2 та не надав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_6 не був присутній при начебто відмові ОСОБА_2 від проходження огляду, що також підтверджує і свідок ОСОБА_4, який зазначив, що ОСОБА_6 не був присутній при такій відмові, оскільки приїхав значно пізніше до місця ДТП, та при ньому поліцейські не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння.

Між тим, при критичному ставленні до показів самого свідка, суд не надає оцінку іншим доказам справи, які спростовують подію правопорушення, а також не приймає до уваги негативного ставлення ОСОБА_4 до ОСОБА_2, у зв'язку із незадоволенням фактом ДТП та існуючими моральними і матеріальними претензіями до ОСОБА_2, у зв'язку з чим порушено п. 8 Порядку, а саме - не додержано вимог залучення двох свідків під час фіксування відмови від проходження від медичного огляду у встановленому законом порядку.

Тому порушення порядку складання протоколу спростовують факти, викладені в ньому, та свідчать про відсутність події і складу правопорушення, у зв'язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Крім того, судом першої інстанції не досліджено і не надано оцінку грубим порушенням поліцейських під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, а саме, що протокол складався за відсутності ОСОБА_2, яку ж відпустили самі працівники поліції, чим було грубо порушено її на захист.

Про те ж, що працівники поліції складали протокол по ч. 1 ст. 130 КУпАП у відсутності ОСОБА_2 свідчать і наявні в матеріалах справи два примірника протоколів, хоча другий примірникпротоколу повинен вручатися під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Тому дії представників поліції спрямовані на обмеження процесуальних прав ОСОБА_2, а протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності складений всупереч обставинам справи та з використанням неправдивої інформації.

Крім того, вказує й на те, що, відповідно до п. 4 Порядку, не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви, а з тексту протоколу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що одним із свідків був ОСОБА_4, який зазначив, що він є зацікавленою особою щодо визнання ОСОБА_2 винною у вчинені адміністративних правопорушень, оскільки у нього є матеріальні та моральні претензії до неї, через те, що вона пошкодила його автомобіль, а тому покази ОСОБА_7, як свідка, є упередженими та мають сприйматись судом критично.

Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки факту упередженості ОСОБА_7 в якості свідка та незаконності його залучення до складання протоколу.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_10 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис, наданий Управлінням патрульної поліції м. Києва, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані.

Так, висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 13.1, 2.3 (б) Правил дорожнього рухуУкраїни, що спричинило пошкодження транспортних засобів «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 та «Ford», державний номерний знак НОМЕР_3, ґрунтується на досліджених доказах у справі, яким суд дав належну оцінку, в тому числі з точки зору їх допустимості.

Правильність такого висновку підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 097895 від 05 жовтня 2017 року, з якого вбачається, що у цей день о 20 год. 25 хв. по вул. Харківське шосе, 7 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2, не врахувала дорожньої обстановки, швидкості руху та скоїла зіткнення з автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_3, який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила п.п. 13.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, схемою дорожньо-транспортної пригоди, рапортом інспектора УПП, поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_4, наданими одразу після дорожньо-транспортної пригоди.

Такий висновок суду не оспорюється ОСОБА_2 та її захисником ОСОБА_10 і в апеляційній скарзі.

Також, всупереч тверджень апелянта, судом першої інстанції були дотримані вимоги закону і при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні цього адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, та рапорті інспектора поліції.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку, у зв'язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування нею автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, та її відмови від проходження огляду на стан такого сп'яніння підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, а також поясненнями допитаного під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_4, який пояснив, що, у його присутності та присутності ще одного свідка, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння, але вона відмовилася, у зв'язку з чим на неї було складено протокол за ст. 130 КУпАП, який він підписав, при цьому присутніми були також і ОСОБА_2 зі своїм чоловіком.

А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі захисником ОСОБА_10, про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання ОСОБА_2 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

До наданих же під час апеляційного розгляду пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про те, що працівниками поліції у їх присутності ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку, а про те, що на неї було складено протокол також і за ст. 130 КУпАП, їм стало відомо вже пізніше, суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки вказані пояснення спростовуються вищенаведеними доказами, а саме - відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 працівниками поліції було складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 як за ст. 124 КУпАП, так і за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в т.ч. і роз'яснено свідкам про те, що відносно ОСОБА_2 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення як за ДТП, так і за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, в яких свідки поставили свої підписи.

До того ж слід вказати, що свідок ОСОБА_5 є знайомим ОСОБА_2 та її чоловіка, а ОСОБА_8 - її чоловік, а тому можуть бути зацікавленими в результатах розгляду справи на її користь.

Що ж стосується тієї обставини, що згідно постанови суду, ОСОБА_2, 05 жовтня 2017 року керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння о 20 год. 25 хв., то це об'єктивно відповідає даним події дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4, і та обставина, що ОСОБА_2 відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння саме о 21 год. 50 хв., що об'єктивно підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого запис щодо пропозиції працівниками поліції ОСОБА_2 проходження огляду на стан сп'яніння починається о 21:50 год., про що безпосередньо не вказано у постанові суду, то вона не може слугувати підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки це може бути розцінено лише як граматична або технічна помилка, а не як порушення вимог законодавства, що тягне за собою скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про відсутність ОСОБА_2 під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, що, на його думку, підтверджується і неврученням їй другого примірника кожного з протоколів, то вони не заслуговують на увагу, оскільки з пояснень допитаного під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_4 вбачається, що під час підписання ним документів була присутня ОСОБА_2, яка разом зі своїм чоловіком стояли неподалік.

При цьому, невручення другого примірника кожного з протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 не суперечить вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка передбачає необхідність вручення другого примірника протоколу особі, яка притягається до відповідальності, під розписку, а, як вбачається з наявних в матеріалах справи протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 у присутності двох свідків відмовилася від підпису в протоколах та фактично і від отримання їх других примірників.

Що стосується доводів апелянта про упередженість показань свідка ОСОБА_4, оскільки він є зацікавленою особою щодо визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, так як має матеріальні та моральні претензії до неї, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 повністю визнала свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставинами дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.10.2017 року, а сам ОСОБА_4 у суді першої інстанції надав об'єктивні пояснення, як по обставинам події ДТП, так і щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, підтвердивши їх і при апеляційному розгляді, та які підтверджуються сукупністю інших доказів у справі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки її притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані по справі докази, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП, і дійшов правильного висновку про порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 (б), 2.5, 13.1 ПДР України, тобто про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_2, врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують її відповідальність, і обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що в повній мірі відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинені правопорушення, а також відповідає і меті виховання особи, що їх вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення, із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.