Номер справи 703/1857/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНА

07 вересня 2018 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., при секретарях судових засідань Бойко Л.М., Литвин Г.Т., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , прокурорів Потапенко С.В., Курилова М.П., Кириченко С.О., Глуховського Р.С., Лук`яненко А.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від військового прокурора Черкаського гарнізону, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , командира роти охорони військової частини НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-16 КУпАП, -

встановив:

08 червня 2018 року прокурором військової прокуратури Черкаського гарнізону капітаном юстиції Дмуховським Р.С. складено протокол №34 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП, відповідно до якого, останнього наказом Міністра оборони України №282 від 28 квітня 2018 року призначено на посаду командира роти охорони військової частини НОМЕР_1 . Будучи командиром роти військовій частині НОМЕР_1 згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» повинен, крім іншого, керуватися ст.ст.9, 11, 16, 49, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІV від 24 березня 1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

31 травня 2018 року близько 18 години 00 хвилин у казарменому приміщенні військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у кімнаті для вмивання, військовослужбовець строкової служби ОСОБА_2 наніс два удари правою рукою, один з яких в область плеча, інший в область селезінки іншому військовослужбовцю строкової служби цієї ж військової частини ОСОБА_3 , який не є підлеглим ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_3 був госпіталізований до Смілянської міської лікарні, де 01 червня 2018 року близько 20 години 30 хвилин останній був прооперований та шляхом хірургічного втручання йому було видалено селезінку, чим спричинено тяжке тілесне ушкодження, а саме втрату вказаного органу.

Так, молодший лейтенант ОСОБА_1 у період часу з 31 травня 2018 року по 04 червня 2018 року на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не вжив заходів щодо припинення кримінального правопорушення злочину, що вчиняється підлеглим та не направив повідомлення до органу досудового розслідування про підлеглих, які вчиняють кримінальне правопорушення.

Таким чином, за вищевикладених обставин, молодший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, командиром роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, умовах особливого періоду, всупереч інтересам служби, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, у порушення вищевказаних статутних вимог у період часу з 31 травня 2018 року по 04 червня 2018 року на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не вжив заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим та не направив до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 під час судового розгляду своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП не визнав та надав покази, що у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів відсутні будь-які відомості про те, що ним порушені будь-які вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Записані в протоколі про адміністративне правопорушення його пояснення надані під тиском зі сторони працівників прокуратури, які погрожували йому притягненням його до кримінальної відповідальності. На його думку, він вчинив всі дії передбачені чинним законодавством України з метою забезпечення життя та здоров`я військовослужбовців, попередження правоохоронних органів, здійсненні інших заходів, спрямованих на запобігання та попередження вчинення кримінальних правопорушень військовослужбовцями. З 28 квітня 2018 року він перебуває на посаді командира роти охорони. Солдат ОСОБА_4 являється стрільцем роти охорони військової частини НОМЕР_1 та його підлеглим. Солдат ОСОБА_4 ні прямим, ні безпосереднім начальником солдата ОСОБА_5 не являється. 01 червня 2018 року близько 14 години 15 хвилин він дізнався від фельдшера медичного пункту військової частини про те, що солдата ОСОБА_5 необхідно направити на обстеження до хірургічного відділення Смілянської міської лікарні, в зв`язку з метою встановлення йому діагнозу та вирішення подальших дій посадових осіб військової частини щодо направлення останнього до військового госпіталю. До лікарні солдата ОСОБА_5 відвозив він на власному транспортному засобі. 04 червня 2018 року йому стало відомо, що солдату ОСОБА_5 була проведена операція та йому видалили селезінку. Чи відбирав він заяву у ОСОБА_5 про те, що останній не має жодних претензій до нього та інших військовослужбовців військової частини, не пам`ятає. 01 червня 2018 року припав на день тижня п`ятницю, в зв`язку з тим, що відповідно до розпорядку військової частини, у нього 40 годинний робочий тиждень, відтак 02 та 03 червня 2018 року, які були відповідно суботою та неділею, в нього являлися вихідними днями, в зв`язку з чим він не був зобов`язаний у ці дні перебувати на своєму робочому місці та виконувати покладені на нього обов`язки. Після того як він відвіз солдата ОСОБА_5 до лікарні, він 02 та 03 червня 2018 року станом здоров`я останнього не цікавився. Про подію, яка трапилася між солдатами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 31 травня 2018 року, йому стало відомо лише 07 червня 2018 року від працівників прокуратури, коли його допитували як свідка. Оскільки робочий день у нього закінчується о 17 годині 00 хвилин, відтак присутнім на території військової частини, коли відбулися події між солдатами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , він не був. Військовослужбовці та солдат ОСОБА_5 не повідомляли його про побиття останнього іншим військовослужбовцем. 01 червня 2018 року в лікарні ОСОБА_5 було встановлено діагноз гострий апендицит. 01 червня 2018 року ним було проведено ранкове шикування, однак солдат ОСОБА_5 особисто йому не заявляв будь-яких скарг на стан свого здоров`я та про такі скарги ОСОБА_5 інші солдати йому не повідомляли. ОСОБА_5 в лікарню він 04 та 05 червня 2018 року привозив медикаменти, які були видані у медичному пункті військової частини з метою забезпечення життя та здоров`я військовослужбовця, тобто забезпечував його всім необхідним відповідно до своїх посадових обов`язків. 01 червня 2018 року у медичному пункті він просив солдата ОСОБА_5 роздягнутися та особисто оглядав його на предмет наявності у нього тілесних ушкоджень, однак при поверхневому огляді такі ним виявлені не були. Просить справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити в зв`язку з відсутністю в нього діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурори військової прокуратури Черкаського гарнізону під час судового розгляду протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП підтримали та просили накласти на останнього адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини статті за якою він притягується до адміністративної відповідальності. При цьому зазначили, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, після роз`яснення прав та ознайомлення з протоколом, ОСОБА_1 свою вину визнав у повному обсязі. Жодного тиску на ОСОБА_1 не чинилося та на їх думку він раніше ніж 07 червня 2018 року дізнався про вчинення відносно солдата ОСОБА_5 іншим військовослужбовцем кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_6 під час судового розгляду надала покази, що вона являється матір`ю військовослужбовця ОСОБА_3 , який проходить строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Свідком подій, які трапилися з її сином ОСОБА_3 31 травня 2018 року у військовій частині НОМЕР_2 вона не була. ЇЇ син розповідав, що 31 травня 2018 року його вдарив кулаком у ліве плече та лівий бік інший військовослужбовець, прізвища вона не пам`ятає. Зі слів її сина, він повідомляв, що в нього болить живіт, однак його змусили працювати та носити цеглу. В лікарні вона бачила одного з керівників військової частини, який приніс її сину медикаменти з військової частини. Також її син повідомляв, що медикаменти приносив командир роти. Командира роти вона вперше побачила, коли її сина виписали з лікарні та повинні були везти до м. Біла Церква. Вона зверталася до військової частини з приводу отриманих тілесних ушкоджень, де їй медична сестра повідомила, що, зі слів ОСОБА_5 , тілесні ушкодження він отримав внаслідок падіння. Спочатку її син казав, що він дійсно отримав тілесні ушкодження внаслідок падіння, однак 6 чи 7 червня 2018 року він їй повідомив, що його побили. Лікар її сина казав, що останньому приносили медикаменти з військової частини.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання надав покази, що він являється військовослужбовцем строкової служби військової частини НОМЕР_1 . 31 травня 2018 року близько 17 години 40 хвилин він перебував у вмивальній кімнаті вказаної військової частини, де мив ноги. Після цього він пішов до кімнати відпочинку, однак його зупинив днювальний, який сказав йому, щоб він йшов до вмивальної кімнати та витер після себе воду на підлозі. Він відмовив днювальному, оскільки воду у вказаній кімнаті він не розливав. Після нецензурної лайки з боку днювального вони розійшлися. Через 5 хвилин до кімнати відпочинку зайшов інший днювальний, який попросив його піти до вмивальної кімнати та все ж таки витерти воду на підлозі. Він пішов до вказаної кімнати, витер підлогу та повернувся до кімнати відпочинку. Приблизно через 10 хвилин до вказаної кімнати прийшов перший днювальний, який сказав йти за ним. На що він погодився та пішов за днювальним. Вони зайшли до вмивальної кімнати, в якій вже перебував солдат ОСОБА_4 , який почав кричати на нього, після чого вдарив у плече. Після вказаного удару днювальний вийшов з вмивальної кімнати, а солдат ОСОБА_4 продовжив кричати та наніс йому ще один удар у лівий бік живота. Від удару він присів, а солдат ОСОБА_4 вийшов. Вставши він вийшов з кімнати для вмивання та відправився вантажити цеглу. Під час вечірнього шикування він повідомив солдату ОСОБА_7 , що в нього болить живіт. Про це ОСОБА_7 повідомив інших солдатів, кого саме не пам`ятає, та його відвели до казарми, де надали йому відро та щітку, наказавши мити світлицю. Коли він намагався нагнутися, щоб мити підлогу, він відчув сильний біль у животі, в зв`язку з чим сказав, що не може нічого робити через біль у животі. Йому надали обезболююче та направили відпочивати. Вранці наступного дня його розбудили та він повідомив солдату ОСОБА_4 , що в нього все ще болить живіт. На що солдат ОСОБА_4 повідомив, що прийде старшина та він йому про це повідомить. Однак його ніхто до медичної частини не направив. 01 червня 2018 року після обіду він повідомив про біль у боку солдата ОСОБА_7 . Після цього він повідомив старшого робіт, які він виконував після обіду, та пішов до медичної частини, з якої його ОСОБА_8 відвіз до лікарні. Форостовський запитував у нього про причину болю у животі, на що він йому повідомив, що впав. Про те що його бив солдат ОСОБА_4 він Форостовському не розповідав. Про те, що тілесні ушкодження він отримав внаслідок його побиття іншим військовослужбовцем він вперше розповів своїй матері. Не заперечує, що розмова з матір`ю про вищевказані обставини відбулася 06 червня 2018 року. З 31 травня 2018 року по 06 червня 2018 року він нікому з військової частини не повідомляв, що тілесні ушкодження йому наніс солдат ОСОБА_4 .

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка та прокурорів, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №34 від 08 червня 2018 року, прокурор військової прокуратури Черкаського гарнізону дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП, в зв`язку з тим, що він у період часу з 31 травня 2018 року по 04 червня 2018 року на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не вжив заходів щодо припинення кримінального правопорушення злочину, що вчиняється підлеглим та не направив повідомлення до органу досудового розслідування про підлеглих, які вчиняють кримінальне правопорушення, а саме про те, що 31 травня 2018 року близько 18 години 00 хвилин у казарменому приміщенні військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у кімнаті для вмивання, військовослужбовець строкової служби ОСОБА_2 наніс два удари правою рукою, один з яких в область плеча, інший в область селезінки іншому військовослужбовцю строкової служби цієї ж військової частини ОСОБА_3 , який не є підлеглим ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_3 був госпіталізований до Смілянської міської лікарні, де 01 червня 2018 року близько 20 години 30 хвилин останній був прооперований та шляхом хірургічного втручання йому було видалено селезінку, чим спричинено тяжке тілесне ушкодження, а саме втрату вказаного органу.

Відповідно до ч.2 ст.172-16 КУпАП відповідальність за вказаною частиною статті настає в разі умисного невжиття заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим та не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, вчинене в умовах особливого періоду.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000037, відомості вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.406 КК України, за фактом отримання військовослужбовцем ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, внесені 07 червня 2018 року (а.с.13).

Згідно витягу з наказу №212 від 28 квітня 2018 року Міністра оборони України Полторак С.Т., молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначено до 2183 об`єднаного центру забезпечення пальним тилу Збройних Сил України, командиром роти охорони (а.с.7).

Відповідно до довідки від 08 червня 2018 року виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_8 з 28 квітня 2018 року являється командиром роти охорони об`єднаного центру забезпечення пальним Тилу Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.21).

Як вбачається з розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 на 2018 навчальний рік, робочий день починається з 08 години 00 хвилин та закінчується о 17 годині 00 хвилин (а.с.63).

Доказів, які б свідчили, що на час вчинення злочину 31 травня 2018 року відносно військовослужбовця ОСОБА_3 , командир роти охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 перебував у добовому наряді відсутні, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що він у такому не перебував та його робочий день закінчився о 17 годині 00 хвилин.

Враховуючи, що робочий день ОСОБА_1 31 травня 2018 року закінчився о 17 годині 00 хвилин, а злочин в цей день відносно ОСОБА_3 іншим військовослужбовцем було вчинено близько 18 години 00 хвилин, відтак суд приходить до беззаперечного висновку, що ОСОБА_8 був позбавлений об`єктивної можливості вжити заходів щодо припинення такого.

Як зазначив під час судового розгляду ОСОБА_8 про факт хвороби ОСОБА_3 він дізнався 01 червня 2018 року від фельдшера медичного пункту, яка повідомила про скарги ОСОБА_3 на біль в животі та йому діагностовано гострий апендицит. При цьому він особисто у медичному пункті просив солдата ОСОБА_3 роздягнутися та особисто оглядав його на предмет наявності у нього тілесних ушкоджень, однак при поверхневому огляді такі ним виявлені не були.

Як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №69-агд від 01 червня 2018 року «Про призначення службового розслідування по факту отримання травми солдатом ОСОБА_3 », 01 червня 2018 року медична сестра медичного пункту працівник ЗСУ ОСОБА_9 рапортом доповіла, що військовослужбовець строкової служби солдат ОСОБА_3 звернувся до медичного пункту. З його слів 31 травня 2018 року близько 18 години 00 хвилин впав на сходах в казармі. Після огляду направлений до травматолога Смілянської районної лікарні. З метою з`ясування обставин отримання травми та недопущення травмування особового складу частини, прийняття рішення по даному випадку наказано капітану ОСОБА_10 шляхом проведення службового розслідування (а.с.37).

Відповідно до книги запису хворих військовослужбовців строкової служби військової частини НОМЕР_1 , 01 червня 2018 року за медичною допомогою звернувся солдат ОСОБА_3 , та за результатами огляду медичною сестрою ОСОБА_9 зроблений висновок про необхідність стаціонарного лікування в х/в СМЛ (а.с.54).

Згідно книги обліку хворих в амбулаторії військової частини НОМЕР_1 , 01 червня 2018 року обстежений солдат ОСОБА_3 , якого направлено на стаціонарне лікування в х/в СМЛ (а.с.55).

Відповідно до книги обліку хворих, направлених на стаціонарне лікував, ВВК, та осіб, які потребують систематичного лікарського нагляду, обстеженому солдату ОСОБА_3 , встановлений діагноз: «Г. апендицит?» (а.с.56-57).

Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 звернувся до медичної сестри військової частини НОМЕР_1 01 червня 2018 року в зв`язку з нанесенням йому іншим військовослужбовцем тілесних ушкоджень, матеріали справи не містять.

Відповідно до посадових обов`язків командира роти, ОСОБА_8 зобов`язаний турбуватися про підлеглих, знати їхні потреби, клопотатися перед старшими про задоволення прохань (а.с.8-10).

Під час судового розгляду ОСОБА_8 зазначив, що оскільки 02 та 03 червня 2018 року були вихідними днями, відповідно субота та неділя, відтак він не зобов`язаний у неробочий час виконувати покладені на нього обов`язки, в зв`язку з чим він в ці дні не дізнавався про стан здоров`я ОСОБА_3 , який перебував у лікарні.

При цьому, прокурорами не доведено обов`язок командира роти звертатися у його вихідні дні до лікувального закладу для отримання інформації щодо військовослужбовця, який у такому проходить курс лікування.

Як зазначив ОСОБА_8 під час судового розгляду, про проведення операції солдату ОСОБА_3 , під час якої останньому видалили селезінку, він дізнався 04 червня 2018 року, а про сам факт побиття ОСОБА_3 іншим військовослужбовцем 07 червня 2018 року.

Зазначені покази ОСОБА_1 жодним доказом, який наявний в матеріалах справи, та показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не спростовані, при цьому останній зазначив, що в період з 31 травня 2018 року по 06 червня 2018 року про його побиття іншим військовослужбовцем нікому не повідомляв.

Відповідно до доповіді за вихідним №657 про подію, кримінальне правопорушення, адміністративне корупційне правопорушення, що трапилось (яке скоєно) командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 від 04 червня 2018 року адресованої командиру військової частини НОМЕР_3 , останнього повідомлено, що 31 травня 2018 року близько 18 години солдат ОСОБА_3 по шляху слідування у розташування свого підрозділу (другий поверх казарми) піднімаючись по сходах підковзнувся і впав лівим боком на сходи, що спричинило ниючий біль. До медичного пункту не звертався. 01 червня 2018 року близько 14 години 30 хвилин зі скаргами у грудній клітині зліва, звернувся до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , після чого був направлений в травматологічний пункт Смілянської міської лікарні, після обстеження направлений в хірургічне відділення Смілянської міської лікарні з діагнозом гострий апендицит. 01 червня 2018 року о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_3 був прооперований, в ході операції був виявлений гемо перитоніт та розрив селезінки, в результаті чого селезінку було видалено, стан хворого стабільний (а.с.58).

Крім того, як зазначили ОСОБА_6 та ОСОБА_12 під час судового розгляду, останній спочатку повідомив свою матір, що тілесні ушкодження отримав внаслідок падіння, та тільки після 6 червня 2018 року зазначив, що його ударив інший військовослужбовець.

Також, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 , в яких викладені обставини отримання ним тілесних ушкоджень, такі відібрані 07 червня 2018 року, при цьому, вони не містять жодного посилання на те, що він повідомляв, до їх надання, будь-кого з військової частини НОМЕР_1 про дійсні обставини отримання ним тілесних ушкоджень (а.с.7).

Викладені обставини у своїх письмових поясненнях підтвердив під час судового розгляду сам ОСОБА_3 .

При цьому, суд має зазначити, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 було відомо про вчинення відносно військовослужбовця ОСОБА_3 кримінального правопорушення, в зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення №34 від 08 червня 2018 року період часу, а саме з 31 травня 2018 року по 04 червня 2018 року, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУПАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що під час судового розгляду прокурорами не надано належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяннями, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки адміністративне стягнення на порушника не накладається, стягненню судовий збір не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2 ст.172-16, ст.ст. 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-16 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П.Опалинська