АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/824/18 Головуючий у І-й інстанції - Щербина С.О.
Справа № 192/583/18-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції, 04.04.2018 року о 19 год. 10 хв. на вул. Центральній у с. Сурсько - Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Форд Сієрра, н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Вказує, що судом не було надано належної оцінки його поясненням, які підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про те, що він, керуючи вищевказаним автомобілем, будучи тверезим, приїхав до магазину у с. Сурсько - Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області разом зі своєю дружиною, і вже там вжив спиртні напої в кафе, оскільки за домовленістю на зворотному шляху керувати автомобілем повинен був ОСОБА_3 Після того, як він випив вино, за кермо не сідав, а посилання працівників поліції про те, що він керував автомобілем у стані сп'яніння, є помилковими.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння в уповноваженому закладі охорони здоров'я від 04.04.2018 р. № 15; розпискою ОСОБА_4 про отримання автомобіля Форд Сієрра, н.з. НОМЕР_1 під зобов'язання доставити його до місця проживання ОСОБА_1

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 повторюють лінію захисту, обрану ним у суді першої інстанції, яка була перевірена, дістала належну оцінку та була грунтовно відкинута як неспроможна.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції в оскаржуваній постанові, показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є сумнівними, оскільки не узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами, зокрема з показаннями самого ОСОБА_1 щодо фактичних обставин події, та зі змістом розписки про отримання автомобіля Форд Сієрра, н.з. НОМЕР_1 (а.с. 5), згідно якій останній був переданий не ОСОБА_3, який згідно поясненням ОСОБА_1 був на місці подій та повинен був керувати автомобілем на зворотному шляху, а іншій особі - ОСОБА_4

Крім того, вказані показання, та в цілому позиція захисту, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме первинними письмовими поясненнями ОСОБА_1 та розпискою ОСОБА_4 про отримання автомобіля Форд Сієрра, н.з. НОМЕР_1 під зобов'язання доставити його до місця проживання ОСОБА_1

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця