Справа№340/644/18
Провадження № 3/340/331/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, згідно даних протоколу не працює, - за ч.1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

13.12.2018 на розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №004352 від 20.10.2018, ОСОБА_1 20.10.2018 о 19 год. 52 хв. в смт. Заболотів по вул. Відродження керував транспортним засобом марки "Форд Мондео", номерний знак WI 841 6J АН в стані алкогольного спяніння. Факт вживання алкоголю підтверджується результатами приладу "Драгер 6810", тест №781, результат 0, 48 проміле, чим своїми діями порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КпАП України.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що він не керував транспортним засобом 20.10.2018, оскільки в нього такий взагалі відсутній. Вказав, що про акт огляду на стан алкогольного спяніння йому нічого не відомо.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

Згідно з п.10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану спяніння.

Відповідно до ст.280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказаних вимог закону при здійсненні провадження в даній адміністративній справі дотримано не було, зокрема акт огляду на стан алкогольного спніння з використанням спеціальних технічних засобів складений з порушенням вимог п.10 розділу 2 Інструкції. Зокрема встановлено, що адміністративний матеріал відностно ОСОБА_1 повертався судом на дооформлення органу від якого він надійшов з тих підстав, що в акті огляду на стан спяніння був відсутній підпис особи, стосовно якої проводився такий огляд. Після повернення матеріалів з дооформлення, в рапорті інспектора Снятинського ВП Мойсик І.В. вже зазначено, що особа стосовно якої проводився огляд відмовилася від підпису, що засвідчено підписами двох свідків. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 підписував протокол про адміністративне правопорушення та результати тесту "Драгер".

При цьому допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив, що про існування акту огляду йому нічого не відомо.

З наведеного випливає, відповідно до положень п.8 названого Порядку, інспектор поліції виявивши факт відмови особи від проходження медичного огляду на стан спяніння, зобовязаний був засвідчити даний факт за допомогою двох свідків та скласти в їх присутності протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України за іншими кваліфікуючими ознаками, а саме п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Оскільки особою якою складено протокол про адміністративне правопорушення порушено встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння, а саме не вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності акту огляду на визначення стану алкогольного спяніння для його підписання, належними та допустимими доказами не підтверджено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 124, 247, 279, 280, 283, 284, 288, 294 КпАП України, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Бучинський А.Б.