КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1

захисника ? ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 26.10.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду особою, яка притягується до відповідальності ? ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційний суд викликати в судове засідання та допитати свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 26.10.2018 та прийняти нову постанову, якою визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що судом не встановлено всіх обставин справи, не допитано свідків, не взято до уваги його пояснення. Так, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що дійсно, 22.09.2018 вживав спиртні напої, однак керування автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_2, не здійснював, за кермом знаходився чоловік зі служби &q?хо;тверезий водій&q?уж; (драйвер), а він, тобто ОСОБА_1 в цей час знаходився в цьому ж автомобілі на місці пасажира разом зі своїм знайомим на ім?я ОСОБА_9. Наголошує, що оскільки по дорозі в автомобілі спустило дві шини, драйвер припаркував його біля дороги направився шукати найближчий шиномонтаж або АЗС. Через деякий час, проїзджав поряд інший автомобіль, з якого вийшов хлопець на ім?я ОСОБА_8 і запропонував свою допомогу. В цей момент під?їхали працівники поліції, запитали кому належить цей транспортний засіб і попросили пред?явити документи. ОСОБА_1 пред?явив документи і пояснив ситуацію, на що поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп?яніння з використанням приладу &q?ал;Драгер&quог;, на що він, тобто ОСОБА_1, відмовився так як не керував транспортним засобом. Оскільки поліцейські пригрозили забрати автомобіль на штрафмайданчик, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп?яніння, після чого працівники поліції склали протокол.

Окремо апелянт звертає увагу суду, що він працює в ТОВ &qu'f;Поліфудсервіс&quОк;, де виконання ним своїй професійних обов?язків потребує постійного керування транспортним засобом. Ця робота є єдиним його заробітком та джерелом доходів, що допомагає останньому оплачувати навчання.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

Як встановлено судом першої інстанції, 23.09.2018 приблизно о 07 год. 30 хв. ОСОБА_1, керував по вул. Дніпровська Набережна, буд.33 в м. Києві транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 у стані алкогольного сп'яніння в порушення п.2.9 а). Огляд ОСОБА_1 на стан сп'яніння проводився зі згодою водія ОСОБА_1 в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора «Drager», який зафіксував перевищення допустимої норми алкоголю в крові водія з результатом - 1.54 %о.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити надавши суду пояснення, дослідивши матеріали справи, в тому числі і відеозапис з нагрудної камери поліцейського, і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Першочергово судом вирішено заявлене в межах апеляційної скарги клопотання ОСОБА_1 щодо виклику свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02, рішення від 21.06.2007), суд констатує, що повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

Враховуючи, що як пояснив ОСОБА_1, такого клопотання в суді першої інстанції він не заявляв, то з огляду на вищенаведені положення рішення ЄСПЛ, а також приписів ч.7 ст.294 КУпАП щодо меж перегляду справи в апеляційному порядку, судом відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Що стосується безпосередніх доводів апеляційної скарги, то суд зважає на слідуюче.

Пунктом 2.9 а) ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Між тим, згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9. а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №236687 від 23.09.2018 (а.с. 1),

- роздруківкою приладу «DragerAlcotest 6820» від 23.09.2018 з результатом алкотесту в 1,54 %о (а.с. 2),

- актом огляду на стан сп?яніння (а.с. 3),

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 4),

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 5).

Наведені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв?язку ? достатності для підтвердження висновку суду першої інстанції щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 в порушенні ним приписів п.2.9 а) ПДР України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні від 30.11.2018 ОСОБА_1 надав пояснення апеляційному суду. Зокрема, останній пояснив, що він разом зі своїми друзями святкували день народження, вживали алкоголь. Оскільки він був на підпитку, то викликав драйвера за порадою друзів, які його часто викликають на допомогу. Приїхав драйвер. Викликаний водій сів за кермо машини, яка належить знайомій ОСОБА_1, яка надана транспортний засіб останньому у користування. В машині також їхав товариш ОСОБА_1, який не має водійського посвідчення. Як наголосив ОСОБА_1, він з товаришем були пасажирами, за кермом був драйвер. По дорозі машину почало нести, зламалось два колеса, у зв?язку з чим вони були вимушені зупинитись на стоянці біля ТЦ «Аркадія». Водій пішов до шиномонтажу, а він, тобто ОСОБА_1, і його знайомий залишились біля автівки. Прочекали приблизно півтори години. Під?їхав ще один товариш, в нього було запасне колесо. Потім підійшли поліцейські. Коли підійшли поліцейські, то ОСОБА_1 і його товариш були біля автомобіля. Автомобіль був в нерухомому стані з вимкненим двигуном. Поліцейські попросили пред'явити водійське посвідчення. ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що він не керував транспортним засобом, однак драйвер був поза зоною досяжності і додзвонитись до нього не було можливості. Поліцейські сказали пройти алкотест, що ОСОБА_1 і зробив через побоювання, що в нього відберуть транспортний засіб, який йому не належить.

До наведених пояснень в частині некерування ОСОБА_1 транспортним засобом, які також зазначені в апеляційній скарзі як основні її доводи, суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно якого поліцейський стверджує, що бачив як рухався автомобіль і що за кермом був саме ОСОБА_1 (а.с. 5).

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було допитано свідків, то суд вважає їх неспроможними, оскільки згідно змісту оскаржуваної постанови, зокрема згідно пояснень ОСОБА_1 наданих суду першої інстанції, підтвердити свої слова свідками він не мав можливості, так як він з водієм з 23.09.2018 не має зв?язку, та з пасажиром, який був в машині, також (а.с. 11). Відтак, зважаючи на принцип змагальності судового процесу, а також враховуючи, що закон покладає тягар доведення переконливості своїх доводів на сторону, яка про них заявляє, то такі посилання апеляційної скарги апеляційний суд не приймає до уваги.

Попри вказане, суд відхиляє посилання апеляційної скарги щодо необхідності врахування відомостей про особу ОСОБА_1, зокрема даних про те, що він використовує транспортний засіб в своїй професійній діяльності, а також матеріальний стан останнього, поза як при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за правилами ч.2 ст.33 КУпАП такі відомості не враховуються.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Дарницького районного суду міста Києва від 26.10.2018 із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ? залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 26.10.2018, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов