Суддя 1-ої інстанції: Пантелєєв Д.Г.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою захисника - адвоката Вєровської В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3, на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 1 року позбавлення права керування транспортними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2016 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 1 року позбавлення права керування транспортними засобами.

На зазначену постанову захисник - адвокат Вєровська В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3, 12.07.2018 року, тобто через два роки після винесення оскаржуваної постанови, подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, ухвалити нове рішення, яким закрити провадження по справі у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги щодо причин порушення строку апеляційного оскарження, вважаю, що необхідно відмовити в поновленні строку апеляційного оскарження, апеляційну скаргу повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких мотивів, які свідчать про те, що ОСОБА_3 з поважних причин не мав можливості своєчасно та протягом близько 2 років оскаржити постанову суду, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або з моменту, коли стало відомо про ухвалення постанови, а з моменту її винесення.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

ОСОБА_3, будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та дату, час та місце розгляду справи, протягом двох років, виконавши накладене на нього адміністративне стягнення, не вживав жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження. Як зазначено в апеляційній скарзі про ухвалення оскаржуваної постанови ОСОБА_3 стало відомо від адвоката.

Отже, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження на 2 роки матеріали справи та апеляційна скарга не містять, у зв'язку з чим приходжу до висновку, що в поновленні строку апеляційного оскарження слід відмовити, апеляційну скаргу у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику Вєровській В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3, в поновленні строку апеляційного оскарження постанови Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2016 року відносно ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу захисника Вєровської В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3, на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2016 року відносно ОСОБА_3, повернути захиснику Вєровській В.В.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова