АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/930/18 Головуючий у І-й інстанції - Карягіна Н.О.
Справа № 178/1093/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, що працює першим заступником директора Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР», мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 425 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення від 23.06.2018 р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Обгрунтовуючи свої висновки про її винуватість, суд першої інстанції зазначив, що, як було встановлено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, займаючи посаду першого заступника директора Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР» та будучи особою, що в силу посадових обов'язків зобов'язана надавати відповіді на запити щодо надання публічної інформації, допустила ненадання відповіді на запити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про надання такої інформації.

В апеляційній скарзі, з урахуванням її доповнення, ОСОБА_1 просить строк апеляційного оскарження поновити, оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Обгрунтовучи своє клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, вказує, що повний текст оскаржуваної постанови не отримувала та у встановленому законом порядку він на її адресу не надсилався, що унеможливило своєчасне складання вмотивованої апеляційної скарги та подання її до суду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що протокол щодо неї був складений особою, повноваження якої ніяк не підтверджені.

Вказує, що в її діях відсутні ознаки інкримінованого їй адміністративного правопорушення зважаючи на те, що як у протоколі, так і у постанові місцевого суду відсутні відомості про те, що інформація, запитувана ОСОБА_2 та ОСОБА_3, є публічною, а також що ОСОБА_1 є розпорядником вказаної інформації у розумінні ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, судом не було з'ясовано, який структурний підрозділ безпосередньо повинен був опрацьовувати запит на інформацію і вести відповідний контроль, та чому саме заявникам не було надано відповідну інформацію, а відтак не з'ясовано і не доведено наявність в діях апелянта суб'єктивної сторони інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та на апеляційне оскарження вважає за необхідне його задовольнити, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що копія постанови була отримана апелянтом у межах строку апеляційного оскарження.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, законним і обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; копією інформаційного запиту від 02.03.2018 р.; повідомленням від 07.03.2018 р. № 01-01/146 за підписом ОСОБА_1 про продовження строків розгляду інформаційного запиту; копією наказу від 25.07.2016 р. № 59-к про призначення ОСОБА_1 на посаду першого заступника директора Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР»; наказом від 25.07.2016 р. № 59/1-к про покладення на ОСОБА_1 обов'язку надання відповідей на запити щодо надання публічної інформації.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 ст. КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї уповноваженою особою, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції не вважає їх обґрунтованими.

Так, посилання ОСОБА_1 на відсутність в її діях складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення є неспроможними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2018 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР» із запитом щодо надання їм публічної інформації - копії щорічного звіту вказаної установи за 2010-2011 рр. перед вищим колегіальним органом місцевого самоврядування про результати своєї роботи, зокрема про виконання колективного договору.

07.03.2018 р. заявники були листом за підписом ОСОБА_1 повідомлені про продовження терміну розгляду їх запиту до 21.03.2018 р., після чого станом на 15.05.2018 р. остаточну відповідь їм надано не було.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, а також особи, які виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків. До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати, надавати за запитами інформацію, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють інформацією, що становить суспільний інтерес.

Комунальний вищий навчальний заклад «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР» є комунальним закладом, що надає освітні державні послуги, тобто відповідає ознакам розпорядника публічної інформації.

Інформація, запитувана ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідає ознакам публічної як така, що знаходиться у розпорядженні розпорядника публічної інформації, а отже відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" підлягала наданню на запит не пізніше 20 робочих днів з дня його надходження.

Зважаючи на те, що вказані вимоги закону виконані не були, у діях ОСОБА_1 як посадової особи Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР», на яку відповідно до дослідженого судом наказу від 25.07.2016 р. № 59/1-к покладений обов'язок надання відповідей на запити щодо надання публічної інформації, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, у виді ненадання відповіді на запит на інформацію.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було з'ясовано, який структурний підрозділ безпосередньо повинен був опрацьовувати запит на інформацію і вести відповідний контроль, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними з огляду на положення вищезазначеного наказу, а також на те, що письмова відповідь заявникам про продовження строку розгляду їх запиту до 31.03.2018 р. у зв'язку з необхідністю пошуку інформації була надана саме за підписом ОСОБА_1

Вказівка апелянта на те, що судом не було з'ясовано, чому саме заявникам не було надано відповідну інформацію, не може бути прийнята до уваги з огляду на те, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, утворює саме по собі ненадання відповіді на запит на інформацію. Крім того, ці доводи мають формальний характер, оскільки апелянт, наводячи їх, у той же час не вказує на будь-які об`єктивні причини, з яких запитувана інформація не могла бути надана у встановлений строк.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо неї був складений неуповноваженою особою, повноваження якої не підтверджені, спростовуються наявними в матеріалах справи документами - наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 01.03.2016 р. № 69/к про призначення Крупій О.В. на посаду провідного спеціаліста Відділу забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (а.с. 19) та посадовою інструкцією особи, що займає вказану посаду (а.с. 21-23), відповідно до п. 3.6 якої остання має право складати па підписувати протоколи про адміністративні правопорушення зокрема за ст. 212-3 КУпАП.

Наведене узгоджується з положеннями п. 8-1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, згідно яким повноваження щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст. 212-3 КУпАП, надані уповноваженим особам секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та представникам Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А. А. Мазниця