Справа № 750/5563/18 Головуючий у 1 інстанції Григор'єв Р. Г.
Провадження № 33/795/350/2018
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

захисника - адвоката - Святної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючий, мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 04 червня 2018 року, о 12 год. 31 хв., в м . Чернігові, по вул. Рокосовського, 28, керував автомобілем «Opel», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 317 від 04 червня 2018 року, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом були порушені норми матеріального та процесуального права, що в свою чергу призвело до винесення неправомірного рішення. Так, вважає, що в порушення норм ст. 280 КУпАП судом не були належним чином досліджені всі докази по справі, зокрема, не допитано свідків, явку яких він забезпечив, що свідчить про односторонній розгляд справи. Звертає увагу суду на те, що факту перебування його в автомобілі він не заперечував, однак керування ним не здійснював. Вважає, що запис з нагрудної відеокамери не можна вважати належним доказом його вини, оскільки зйомка відеозапису є переривчастою, а не цілісною, а тому вважає за необхідне прийняти до уваги пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які можуть підтвердити те, що він не здійснював керування автомобілем.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Святної О.В., які підтримали вимоги викладені в поданій скаржником апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1, його вина у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого ОСОБА_1 04 червня 2018 року о 12 год. 51 хв. в м. Чернігів, по вул. Рокосовського, біля буд. 28 керував автомобілем «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, та підтверджується висновком №317 від 04 червня 2018 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України;

- даними, що містяться у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння абро перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 червня 2018 року , відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 5);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в присутності яких 04 червня 2018 року відносно ОСОБА_1, в зв'язку з порушенням ним вимог п. 2.9. а) ПДР України, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 126867, відповідно до яких ОСОБА_1 було роз'яснено його права та ознайомлено зі змістом протоколу та медичним висновком №317 від 04 червня 2018 року, після чого останній відмовився від дачі пояснень та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 6-7);

- рапортом інспектора роти №2 БУПП в Чернігівській області лейтенанта поліції Лопатка Ю.М., який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, з якого вбачається, що екіпаж Вікінг - 105, у його складі та капрала поліції Колянчука В.С. за викликом, який отримали 04 червня 2018 року близько 12 год. 26 хв., прибули за адресою м. Чернігів, вул. Рокосовського, та помітили, як між будинками 28 та 30 вказаний заявником автомобіль розпочав рух, після чого транспортний засіб було зупинено, та встановлено, що керування автомобілем здійснював ОСОБА_1, якому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку(а.с. 8).

Вищевикладені відомості з рапорту інспектора поліції Лопатка Ю.М. повністю підтверджуються відеозаписом з відеореєстратора нагрудної камери поліцейського, які були предметом дослідження в судовому засіданні апеляційного суду, з якого вбачається, що ОСОБА_1, на противагу своїм поясненням, здійснював керування автомобілем.

Твердження особи правопорушника про те, що відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського є неналежним доказом по справі, є безпідставним, оскільки та інформація, яку було здобуто після його перегляду, повністю підтверджується поясненнями інспектора Лопатка Ю.М., викладеними в рапорті.

Крім того, відповідно п. 3.3 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Національної поліції України №100 від 03 лютого 2016 року, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, та згідно п. 3.5, після її активації все спілкування повинно бути записано безперервно, однак, як вбачається з п. 3.6 даної інструкції, нагрудні відеокамери (відеореєстратори) не повинні використовуватись, в час, коли немає контакту з особами.

Незважаючи на те, що на відеозаписі відсутній відеоматеріал перевірки документів ОСОБА_1, однак чітко зафіксовано те, що керування автомобілем «Opel» д.н.з. НОМЕР_1, здійснював саме особа правопорушник, а не його товариш, на що посилається ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, та крім того, просив працівників поліції надати йому можливість на даному автотранспорті доїхати додому.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) поліцейського слід вважати належним та допустимим доказом по справі, оскільки а ні особою, що подала апеляційну скаргу, а ні його захисником-адвокатом не було надано до суду інших вагомих доказів, які б ставили під сумнів даний, досліджений як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції доказ.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Така позиція правопорушника розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна позиція, направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 липня 2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач