П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2018 Справа №607/20414/18

28 грудня 2018 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, пенсіонерку, проживаючу ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №149637 від 26 вересня 2018 року, 26 вересня 2018 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1, перебуваючи по місцю свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, здійснювала продаж розведеного спирту, пляшками ємкістю 0,25 літра, за грошову суму в розмірі 15 гривень. Вказаними діями порушила заборону зайняття забороненими видами господарської діяльності.

В судове засідання ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою, не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол, у якому, відповідно до ст. 256 цього кодексу, зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №149637 від 26 вересня 2018 року, ОСОБА_1 інкримінуються вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, а саме, що остання займалася господарською діяльністю, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Вимогами ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, передбачено відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, перебаченого Кримінальним кодексом України.

Тобто, відповідальність за вказане правопорушення настає за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України. Однак, в матеріалах справи відсутня копія постанови про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 дійсно продавала спирт.

Крім того, стаття 164-16 КУпАП є бланкетною (відсилочною) нормою, тобто має посилання на норми закону. Однак, у протоколі, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, не зазначено норми спеціального Закону, що передбачає заборону здійснення такого виду діяльності, тобто не розкрито суть адміністративного правопорушення відповідно до нормативного акту, яким регулюється здійснення такої діяльності.

У протоколі про адміністративне правопорушення відображено одиничний факт, що мав місце 26 вересня 2018 року, а не систематичну діяльність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

В силу вимог ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про підприємництво», підприємництво це езпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством

Систематичний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що відповідальність за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП настає лише в разі доведення систематичної діяльності особи, направленої на отримання доходу.

Працівниками поліції під час складання протоколу, детально не з'ясовані та не перевірені всі обставини справи, не встановлено свідків, відсутні дані про покупців спирту, не встановлено протягом якого часу ОСОБА_1 здійснювала відповідну діяльність, не долучені всі задокументовані факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює ОСОБА_1

Для усунення вищевказаних недоліків, судом двічі виносилися постанови про доопрацювання вказаних матеріалів. Однак, вимоги суду виконані не були.

Крім того, до матеріалів справи долучено копію (відскановану) письмових пояснень, однак із зазначеної копії не можливо встановити ні кому належить ці пояснення, ні суть вказаних пояснень.

Таким чином, судом не встановлено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, а саме зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-16 КпАП слід закрити, за відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, станом на день розгляду справи закінчилися строки накладення стягнення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 164-16, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_2