Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/3417/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2018 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В., за участі прокурора Дорошевича Р.Р., особи яка притягається до відповідальності ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 обіймав посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області по 24.10.2017 року, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, як суб'єкт декларування, який припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та який є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту з) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.2 ст. 45 вказаного Закону, пункту 2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 № 1153/29283, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 00 хв 00 год 01.04.2018 року), а саме 30.04.2018, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію як суб'єкт декларування, який припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (за минулий 2017 рік), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Статтею 1 Закону встановлено, що суб'єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1 підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і VI пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Перевіркою встановлено, що відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області від 20.10.2017 № 215 о/с, ОСОБА_1, відповідно до ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за п.7 (за власним бажанням) з 24.10.2017.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи суб'єктом декларування, був зобов'язаний подати до 00 хв 00 год 01.04.2018 року декларацію (за минулий рік) як суб'єкт декларування, який припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту НАЗК, ОСОБА_1 опублікував в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію після звільнення за минулий рік 30 квітня 2018 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що працював поліцейським Виноградівського ВП і у жовтні минулого року звільнився за власним бажанням.

При звільненні він подав декларацію, як того вимагає Закон.

В кінці березня 2018 року він намагався подати щорічну декларацію, однак у нього виникли проблеми через те, що для авторизації використовував електронну пошту майл ру. Однак у звязку з забороною вказаного ресурсу на території України, увійти на сайт НАЗК він не зміг.

Для подання декларації йому необхідно було змінити електронну скриньку та виготовити новий ключ. У звязку з цим він виготовив новий ключ і подав декларацію як тільки зміг 30.04.2018 року.

Крім того ОСОБА_1 зазначив, що думав, що декларацію необхідно було подати до 01.05.2018 року.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просив провадження у справі закрити у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП з мотивів, зазначених у поданому запереченні.

Мотиви поданого заперечення зводяться до того, що ОСОБА_1 не є субєктом декларування, позаяк 24.10.2017 року звільнився з органів поліції і при звільненні декларацію подав. З 25.10.2017 року є цивільною особою і не виконував функцій держави.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, та його представника, прокурора , який просив притягти до відповідальності ОСОБА_1, додані до протоколу матеріали, зокрема повідомлення ГУНП в Закарпатській області про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженою на виконання функції держави або міського самоврядування від 16.04.2018 № 659/106/01/2-2018; пояснення ОСОБА_1; витяг (скріншот) з офіційного веб-сайту НАЗК «https://public.nazk.gov.ua/search» щодо дати опублікування ОСОБА_1 декларації; щорічна електронна декларація ОСОБА_1 за 2017 рік з веб-сайту НАЗК; витяги з наказів ГУНП в Закарпатській області про звільнення ОСОБА_1 з посади; розписка та ознайомлення відповідно до п.2- ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» скріншоти з сайту НАЗК щодо зміни електронного ключа, заперечення, оцінивши їх у сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і обєктивне зясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить:

1) обєкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

2) обєктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

3) субєкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) субєктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ст. 7 ч. 1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Обєктивна сторона адмінправопорушення за ч.1 ст. 172 6 КУпАП полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і VI пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Судом встановлено відповідно до ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» що ОСОБА_1 зобовязаний був подати щорічну декларацію за 2017 рік у строк з 01.01.2018 року по 01.01.2018 року, однак таку подав тільки 30.04.2018 року, тобто з пропуском встановленого строку.

Конструктивною ознакою правопорушення за ч.1 ст. 172 6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за виключається.

Даючи оцінку поясненням ОСОБА_1М, що він вживав заходів до того, щоб подати щорічну декларацію за 2017 рік на сайт НАЗК, однак до 01.04.2018 року це зробити не зміг з обєктивних причин, оскільки не міг авторизуватися на сайті НАЗК у звязку з наявністю електронної пошти майл ру та необхідності зміни електронного цифрового підпису заслуговують на увагу..

Так, з поданих скріншотів вбачається, що ОСОБА_1 намагався подати декларацію 26.03.2018 року, однак цього зробити не зміг.

Також з поданих скріншотів вбачається, що 02.04.2018 року він успішно отримав новий ЕПЦ.

Декларацію подав 30.04.2018 року.

Отже, суд приходить до висновку, що 02.04.2018 року ОСОБА_1 обєктивно не мав можливості подати декларацію.

Однак з 03.04.2018 року він таку можливість вже мав. Однак незважаючи на це декларацію подав тільки 30.04.2018 року, що у даному випадку дає підстави вважати суду про відсутність у ОСОБА_1 Обєктивних перепон у виконанні обовязку щодо подачі декларації.

Доказів того, що у період з 03.04. по 30.04.2018 року він не міг подати декларацію через хворобу чи з інших причин, ОСОБА_1 не зазначено і такі не встановлені судом. Доводи ОСОБА_1 про те, що на його думку він повинен був подати декларацію до 01.05.2018 року до уваги суду не приймаються, як безпідставні.

Доводи представника ОСОБА_1 про відсутність у діях його довірителя складу адмінправопорушення, оскільки з дати звільнення після 24.10.2017 року був цивільною особою, не здійснював функцій держави, а відтак не зобовязаний був подавати декларацію не відповідають дійсності і не узгоджуються з приписами закону, оскільки відповідно до ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і VI пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, суддя враховує, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, йому необхідно призначити стягнення у виді штрафу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 289, 307, 308 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

У разі несплати штрафу не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на нього подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення, відповідно до ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу, а саме 1700 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Строк предявлення постанови до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-тиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд.

СуддяОСОБА_5