Провадження № 3/727/5199/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року Шевченківський райсуд м. Чернівці в складі: Судді Слободян Г.М.; при секретарі судових засідань ОСОБА_1; за участю прокурора Ревеги К.Т.; за участю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці справу про адміністративне правопорушення повязане з корупцією відносно: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого головного спеціаліста відділу дошкільної, загальної середньої, спеціальної освіти та соціального захисту управління освіти і науки Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної адміністрації - за ст.172-6 ч. 1 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В :

Відносно ОСОБА_2 30.11.2018 року, начальником сектору протидії корупції Управління захисту економіки в Чернівецькій області ДЗЕ НПУ, підполковником поліції ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172 6 КУпАП. Відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_2, будучи відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, примітки до статті 172-6 КУпАП субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, 03.04.2018 року, без поважних причин, діючи умисно, подала Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічна після звільнення, за 2017 рік), чим вчинила адміністративне правопорушення повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.І ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор Ревега К.Т в судовому засіданні доводи викладені в протоколі № 259 про адміністративне правопорушення повязане з корупцією підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину не заперечувала. Пояснила, що умислу ніякого не було в неї про приховування свого матеріального стану, оскільки постійно подавала декларації, а подати декларацію після звільнення за 2017 рік, не змогла вчасно через те що її ключ (електронно-цифровий) на в кінці березня був недійсним, тому і не могла вчасно подати декларацію. Але провину в чинення свого правопорушення визнає, бо стверджує що мала можливість завчасно перевірити дійсність ключа, що не було нею зроблено.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали додані до протоколу на а.с. 1 7), приходить до наступних висновків. Як слідує з матеріалів поданих до протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_2 вбачається, що 03.04.2018 року о 16:03:46 год. ОСОБА_2 подала електронну декларацію.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 30.11.2017 року був складений протокол про адміністративне правопорушення повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172 6 КУпАП начальником сектору протидії корупції Управління захисту економіки в Чернівецькій області ДЗЕ НПУ, підполковником поліції ОСОБА_3

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення та відповідно до абзацу ч.1 ст. 1 вказаного Закону є суб'єктом декларування.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ч.І ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

При цьому слід зауважити, що інкриміноване ОСОБА_2 правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, у даному випадку, з встановлених обставин та досліджених доказів по справі не є триваючим, при цьому подія адміністративного правопорушення у даному випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

Враховуючи те що згідно повідомлення Чернівецької обласної державної адміністрації від 12.04.2018 року надісланого Національному агентству з питань запобігання корупції котре було отримане 08.06.2018 року із повідомленням про несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а саме декларації після звільнення за 2017 рік, ОСОБА_2, яка працювала в Чернівецькій обласній державній адміністрації на посаді головного спеціаліста відділу дошкільної, загальної середньої, спеціальної освіти та соціального захисту управління освіти і науки Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної державної адміністрації та звільнена із займаної посади 06 лютого 2017 року відповідно до наказу Департаменту освіти і науки обласної державної адміністрації від 01.02.2017 № 13-К.

Згідно ст. 38 ч. 3 КпАП України, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212- 21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення повязані з корупцією» чітко визначено (ч.5), що адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч. 3 ст. 38 КУпАП).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, даний адміністративний матеріал надійшов до Шевченківського районного суду м. Чернівці 05.12.2018р., тобто з моменту виявлення порушення (08.06.2018 року) до дня складанні і надходження протоколу до суду сплинуло понад три місяці.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Враховуючи, що з часу виявлення обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, на момент надходження та розгляду даної справи минули строки накладення адміністративного стягнення, оскільки датою виявлення порушення є дата надходження повідомлення Чернівецької обласної державної адміністрації Національному агентству з питань запобігання корупції тобто 08.06.2018р., провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

При цьому, суд враховує, що провадження у справах про адміністративне правопорушення за сплином строків ст. 38 КпАП України є формою вираження відмови держави від притягнення особи до адміністративної відповідальності, а метою останньої є доведення вини. В судовому засіданні чітко було встановлено, що умислу ОСОБА_2 направленого на приховування свого матеріального стану в неї не було, оскільки постійно подавала декларації, а подати декларацію після звільнення за 2017 рік, не змогла вчасно через те що її ключ (електронно-цифровий) на в кінці березня був недійсним, тому і не могла вчасно подати декларацію. Але провину в чинення свого правопорушення визнає, бо стверджує що мала можливість завчасно перевірити дійсність ключа, що не було нею зроблено.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала цих наслідків (ч. 1 ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч. 1 ст. 11 КУпАП).

Отже, поєднання закриття справи із одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

При цьому, суд враховує рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" яким визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Зважаючи на вищевикладене, суд при прийнятті рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі ст. 38 ч.3 КпАП України не встановлює винуватість чи невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-6 ч.1 КпАП України.

Судовий збір, у звязку із закриттям провадження у справі, з винної особи стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38 ч.3, ч. 1 ст. 172-6, п. 7 ст. 247, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законому України «Про запобігання корупції» суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КпАП України закрити в порядку ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення.

За змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

Суддя Слободян Г.М.