П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3,

у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173 - 2 КУпАП, -

за участю особи, щодо якої

закрите провадження ОСОБА_3,

потерпілої ОСОБА_2,

представника потерпілої ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 закрите у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 04 лютого 2018 року в 19 год. 00 хв. ОСОБА_3 АДРЕСА_1 вчинив сімейну сварку відносно ОСОБА_2, чим вчинив психологічне насильство в сім'ї. Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та постановити нову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу або громадських робіт або направити справу про адміністративне правопорушення на дооформлення. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк вона пропустила із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не була присутньою, оскільки не отримувала судову повістку про виклик до суду. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що копію судового рішення отримала 16 травня 2018 року та апеляційну скаргу подала 30 травня 2018 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження вона пропустила з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_3 - її колишній чоловік, з яким вона проживає в одній квартирі. Вона зазначає, що він регулярно чинить насильство в сім'ї, про що свідчать неодноразові звернення її до поліції.

04 лютого 2018 року її колишній чоловік побив сина, ОСОБА_5, про що свідчать показання свідків.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустила строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 26 квітня 2018 року судом за відсутності ОСОБА_2 ухвалене рішення про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173 - 2 КУпАП. В той же час, матеріали справи містять дані про те, що 19 травня 2018 року ОСОБА_2 отримала копію постанови.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустила строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому її апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши пояснення неповнолітнього свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Виконавши вимоги ст. ст. 245, 252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 04 лютого 2018 року в 19 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_3 вчинив сімейну сварку відносно ОСОБА_2, чим вчинив психологічне насильство в сім'ї.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх малолітнього сина ОСОБА_5, конфлікт між колишнім подружжям виник із - за поведінки їх сина. Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_5, батько взяв його за вухо, спричинивши йому біль та вдарив у бік.

Проте, виходячи з принципу диспозитивності та з урахуванням того, що складеним протоколом ОСОБА_3 фактично висунуте обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не може вийти за його межі, зокрема самостійно розширити коло потерпілих від домашнього насильства та встановити інші види домашнього насильства, аніж ті, які вказані в протоколі.

Враховуючи це, апеляційний суд переглядає законність прийнятого судом рішення з огляду на оцінку дій ОСОБА_3 лише стосовно потерпілої ОСОБА_2

Відповідно до п. 14 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Положеннями ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто вчинення умисних діянь фізичного, психологічного та економічного характеру.

В той же час, відповідно до диспозиції вказаної норми закону, обов'язковою ознакою даного правопорушення є настання наслідків від діянь особи, яка вчиняє домашнє насильство, а саме наслідками такої дії чи бездіяльності могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров'ю потерпілому від домашнього насильства.

Проте вказані наслідки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені. Їх наявність не встановлено і під час апеляційного розгляду справи.

Як пояснили в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, між ними виникла сварка на грунті того, що останній застосував до сина фізичну силу, а мати стала на його захист.

Як в своїх письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, так і в суді апеляційної інстанції потерпіла не заявляла про те, що від дій ОСОБА_3 була завдана та чи могла бути завдана психологічна шкода її здоров'ю.

З огляду на це, суд першої інстанції слушно зазначив, що сама по собі сварка між колишнім подружжям не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому підставі для його скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун