П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 23серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 06 червня 2018 року в 23 год. 25 хв. біля будинку № 15 по проспекту Степана Бандери в м. Києві керував автомобілем «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що копію судового рішення до цього часу не отримав, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги він зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства. На його думку, суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, він керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, проте в протоколі не вказано, від проходження якого саме огляду він відмовився.

ОСОБА_2 зазначає, що він був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак наркотичного сп'яніння та йому телефонувала його дружина, щоб він негайно їхав додому, оскільки його дитина отримала тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що він бажав пройти огляд на місці та не їхати до медичного закладу, оскільки часу на це в нього не було.

Переглянувши справу та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав клопотання, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не був присутнім під час розгляду справи 23 серпня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, даних про отримання ОСОБА_2 копії судового рішення немає, а тому з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримався в повній мірі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо нього, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Як зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_2, він відмовився від проходження огляду, а тому його доводи про порушення порядку огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій в стані наркотичного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував автомобілем «ЗАЗ» з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду в лікаря - нарколога.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував того, що був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак наркотичного сп'яніння та у зв'язку з тим, що йому терміново необхідно було їхати додому, оскільки його дитина отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до пояснень, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 вказав, що відмовляється від проходження огляду на стан сп'яніння у зв'язку з тим, що йому терміново необхідно з'явитись додому, докладніші пояснення надасть в судовому засіданні.

Як зазначено в постанові суду, під час розгляду справи в суді ОСОБА_2 пояснив свою відмову від проходження огляду тим, що його дитина перебуває у медичному закладі у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, а тому він невідкладно мав прибути до неї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 теж звертає увагу на цю обставину, яка не давала йому можливості виконати вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння. Проте апелянт не вказує, де перебувала його дитина - дома чи в закладі охорони здоров'я.

Отже, пояснення ОСОБА_2 стосовно того, куди йому терміново необхідно було їхати до дитини, яка отримала, як він стверджує, тілесні ушкодження, в той час коли поліцейський запропонував пройти огляд на стан сп'яніння, є непослідовними.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи ним не надано жодних доказів на підтвердження того, що його дитина отримала тілесні ушкодження.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апелянтом не доведено перебування його в стані крайньої необхідності в той час, коли поліцейським була висловлена вимога пройти огляд на стан сп'яніння. Тобто, ОСОБА_2 не надав доказів того, що життю чи здоров'ю його дитини загрожувала небезпека, у зв'язку з чим він змушений був відмовитись виконати законні вимого поліцейського.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка перебуває в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності. За приписами ст. 18 КУпАП для визначення перебування особи в такому стані необхідно три обов'язкові складові:

- вчинення дій для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, установленому подяку управління;

- якщо дана небезпека не могла бути усунута іншими засобами;

- якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Як зазначено в апеляційній скарзі, про дитину, яка зі слів ОСОБА_2, потребувала допомоги, потурбувалась дружина.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що навіть за наявності зазначених апелянтом обставин він не перебував у стані крайньої необхідності.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 зазначив, що він не хотів та не міг їхати до медичної установи, щоб пройти огляд на стан визначення наркотичного сп'яніння у зв'язку з вищенаведеними обставинами, а тому бажав пройти огляд на місці.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу Iцієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Апеляційний судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_2 інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував проїхати до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, на що він відмовився та водночас не зазначав підстави своєї відмови, про які він зазначає в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене,апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун