Справа № 203/2561/18
Провадження № 3/0203/1603/2018
ПОСТАНОВА

09 жовтня 2018 р. суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Підберезний Г.А.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали протоколу про корупційне адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, депутат Центральної районної у м. Дніпрі ради, раніше до адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення не притягався,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

26 липня 2018 року від Управління захисту економіки в Дніпропетровській області до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, повязане з порушенням вимог ЗУ «Про запобігання з корупцією» відносно ОСОБА_1

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кіровської районної у м. Дніпропетровську виборчої комісії Дніпропетровської області від 26.11.2015 набув повноважень депутата,будучи згідно п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), та відповідно до ст. 1 Закону субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону, 23.01.2017 набув право власності на нерухоме майно квартиру за адресою: м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 16/116, вартість якої на момент набуття становила 202 752 гривень згідно з договором купівлі продажу нерухомого майна, що перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2017, без поважних причин, несвоєчасно надав повідомлення на офіційний сайт НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а лише 16.04.2018 відобразив її у щорічній декларації за 2017 рік.

У звязку з викладеним стосовно ОСОБА_1 було складено протокол № 706 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією від 26 липня 2018 року за ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 вину в адміністративному правопорушенні не визнав, пояснивши, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в його діях умислу на порушення вимог фінансового контролю, і просив суд про закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Прокурор в судовому засіданні наполягала на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши надані матеріали, приходжу до наступного.

Згідно ст. 1 Закону корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідування, НАБУ, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб'єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність обєктивних і субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

За змістом ст.1 Закону корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що субєктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Встановивши обставини справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 у визначений законом порядок, шляхом подання щорічної е-декларації за 2017 рік було надано достовірні та точні відомості про свій майновий стан закрема зазначено обєкт нерухомості, а саме квартиру, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 16/116 та всі відомості щодо цього обєкту, що само по собі виключає наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог передбачених ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, неповідомлення або не своєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунку в установі банку нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом єбланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто, нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Встановивши обставини справи, суд дійшов висновку, що з матеріалів справи не вбачається доказів того, що вказані дії були вчинені ОСОБА_1 умисно. Аналіз же змісту протоколу свідчить про те, що ОСОБА_1 умислу на неподання декларації про суттєві зміни в його майновому стані немав,про що,на думку суду,свідчать як його показання в суді,так і висвітлення ним цієї інформації в щорічній декларації за2017рік,а тому суд констатує, що інкриміновані йому дії останній вчинив з необережності.

Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним закрити провадження в справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 9, 10, ч.1 ст. 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська особою стосовно якої вона винесена, захисником такої особи або прокурором, у випадках визначених КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Г.А. Підберезний