Справа № 297/1274/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29.10.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Мишинчук Н.С., з участю перекладача Семенович Т.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Поповича О.О., розглянув апеляційну скаргу останнього на постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 серпня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає: АДРЕСА_1, тимчасово непрацюючого, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн..

Cтягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 13.06.2018 о 06.20 год. на території Великобийганської сільської ради, на напрямку 219 прикордонного знаку, близько за 100 м до державного кордону України з Угорщиною намагався незаконно перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску у складі групи осіб, чим порушив ст. 9 Закону України «Про державний кордон» від 04.12.1991 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі Попович О.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що ОСОБА_2 13.06.2018, знаходячись на території Великобийганської сільської ради Берегівського району зі своїм гужовим транспортом, намагався зібрати дрова. З території Угорщини, невідома особа почала викрикувати йому незрозумілі слова, а тому він вирішив підійти до неї. Наближаючись до металевої огорожі, за 15-20 м на території України до нього підійшли працівники прикордонної служби та доправили його у відділ для складання протоколу. ОСОБА_2 надав пояснення на угорській мові, якою спілкується, але його пояснення перекладені на українську мову з неточностями, та вказує, що переклад здійснений неповноважною особою, що має значення для справи. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням, оскільки спочатку дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а після повернення судом матеріалів для дооформлення, внесено тільки виправлення в кваліфікацію на ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, без долучення інших доказів, про які вказував суд. Відповідно до норм Закону України «Про державний кордон України», не зазначено на відстані скількох метрів від державного кордону рух громадян вважається його перетином, так як ОСОБА_2 перебував на відстані близько 100 м до державного кордону. Між тим, не встановлено, яким саме способом він намагався перетнути державний кордон. Судом першої інстанції не досліджені вказані докази та справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є порушенням його права на доступ до правосуддя та права на захист. Оскільки, належними доказами не встановлено, що ОСОБА_2 вчинив дії, які полягали у незаконному перетині державного кордону України, то справа підлягала закриттю, у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - адвоката Поповича О.О., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об'єктивна сторона правопорушення, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №173383, ОСОБА_2 13.06.2018 о 06.20 год. на території Великобийганської сільської ради на напрямку 219 прикордонного знаку, близько за 100 м до державного кордону України з Угорщиною був виявлений та затриманий при намаганні незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон.

Однак, з наявних в матеріалах справи пояснень та з наданих ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, останній перебував біля державного кордону України разом з гужовим транспортом з метою підшукування деревини та відгукнувся на звернення невідомої йому особи, яка знаходилася на території Угорської республіки. Під час спілкування, прибули прикордонники, які відразу його затримали, оскільки він не мав при собі документів. Він пояснював, що проживає поряд у селі, що приїхав по дрова, що наміру перетинати кордон України не мав, після чого вони поїхали до голови села та до нього додому по його паспорт. Незважаючи на його пояснення та документи, всерівно склали протокол.

Апеляційний суд бере до уваги зазначені пояснення ОСОБА_2, та не приходить до переконання, що в останнього був умисел на перетинання кордону України поза пунктами його пропуску. Те, що він розмовляв з невстановленою особою, не може свідчити про його умисел на вчинення правопорушення. При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_2 є жителем прикордонного села та затриманий в межах цього села. Доказів того, що він намагався гужовим транспортом в незаконний спосіб перетнути кордон не зібрано, а в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, притягаючи ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП суд першої інстанції, всупереч ст.ст. 8,245,251,252,280,283 КУпАП, належним чином не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, при цьому, розглянув справу без участі ОСОБА_2, без об'єктивного з'ясування фактичних обставин, та без врахування постанови судді Берегівського районного суду від 14.06.2018, якою протокол про адміністративне правопорушення був повернутий для дооформлення ( а.с. 10), та не врахував, що такий фактично не був дооформлений належними доказами, як це визначено ст. 251, ст. 256 КУпАП.

З наведених підстав апеляційний суд вважає необгрунтованим висновок суду про наявність вини і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Крім того, суд вказав, що таке порушення ОСОБА_2 намагався вчинити у складі групою осіб, що підпадає під кваліфікацію ч.2 ст. 204-1, а не ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Оскільки суд першої інстанції дав невірну оцінку доказам, висновки суду не грунтуються на фактичних обставинах, тому оскаржувана постанова як необгрунтована підлягає скасуванню, а провадження в справі - закриттю, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т АН О В И В :

апеляційну скаргу адвоката Поповича О.О. в інтересах ОСОБА_2- задовольнити.

Постанову Берегівського районного суду від 08 серпня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя :