Справа № 525/1031/18
Провадження №3/525/299/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2018 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши матеріал, який надійшов від Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

жительку АДРЕСА_1

Великобагачанського району

Полтавської області,

продавця магазину «Кишенька»,

ідентифікаційний номер суду

невідомий, до адміністративної

відповідальності на протязі року

не притягувалась

за ч.1 ст.156 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

14 серпня 2018 року о 10 год. 40 хв. гр. ОСОБА_1 в магазині «Кишенька», що розташований в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, не маючи відповідного дозволу (ліцензії на алкогольні вироби), здійснила торгівлю (продаж) алкогольних напоїв 0,5 літра горілки марки «Пшенична», чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 156 КУпАП.

В судовому засіданні 21.08.2018 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала і суду пояснила, що з протоколом ознайомлена, вказала, що вона працює продавцем в магазині «Кишенька», що розташований в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, власником якого є гр. ОСОБА_2 Саме він сказав їй, щоб вона продавала спиртні напої, що знаходяться в кладовій, при цьому, чи є у власника магазину ліцензія на продаж спиртних напоїв вона не знає. Також вказала, що на прилавку спиртних напоїв в продажі не було. Посилалася на те, що продаж спиртного було здійснено нею не за власною ініціативою, а за вказівкою працедавця-власника магазину СПФ ФО ОСОБА_2

В судове засідання 03.09.2018 року учасники справи не зявилися, вони належним чином сповіщені про день і час продовження розгляду справи; від СПФ ФО ОСОБА_2 до суду надійшла характеристика найманого працівника ОСОБА_1 та копія трудового договору, які приєднані до матеріалів справи.

Не дивлячись на пояснення ОСОБА_1, її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП при вищезазначених обставинах підтверджується: письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3 про те, що саме продавець магазину ОСОБА_1 продала йому пляшку горілки (а.с.2), актом вилучення від 14.08.2018 року про те, що у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено 0,5 літра горілки марки «Пшенична, яку він придбав у магазині Кишенька» (а.с.3), письмовою заявою гр. ОСОБА_2 (а.с.4), актом вилучення від 14.08.2018 року про те, що в приміщенні магазину «Кишенька» (власником якого є СПД ФО ОСОБА_2 було виявлено та вилучено пять пляшок горілки «Пшенична Олександрія» (а.с.5), письмовими поясненнями гр. ОСОБА_1 про те, що вона здійснила продаж однієї пляшки 0,5 л горілки «Пшенична» гр-ну ОСОБА_3, що останній сплатив кошти в сумі 30 грн. (а.с.6), а також копією трудового договору від 22.07.2016 року між працівником ОСОБА_1 та ФО СПД ОСОБА_2 про те, що дійсно ОСОБА_1 є найманим працівником і виконує трудові функції продавця продовольчих товарів.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Другим реченням цієї статті визначено засоби, якими встановлюються ці дані, що можуть бути доказами по справі.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об'єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП роздрібна або оптова, включаючи імпорт або експорт, торгівля спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібна торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.

Згідно ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Допитаний в судовому засіданні 27.08.2018 року в якості свідка субєкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_2 вказав, що дійсно в належному йому магазині «Кишенька», що розташований в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, де продавцем працює ОСОБА_1, у складському приміщенні було декілька пляшок горілки «Пшенична Олександрія», обємом по 0,5 л, при цьому, ліцензії на роздрібну торгівлю горілкою у нього не має, пляшки для продажу були придбані ним. Вказав, що він особисто дав вказівку найманому працівнику-продавцю магазину ОСОБА_1 продавати зі складу горілку у випадку, коли хтось їх громадян запитає про намір придбати спиртне (горілку). Вказав, що про наявність чи відсутність ліцензії продавець ним не сповіщалася, оскільки в магазині здійснюється продаж різних продовольчих товарів.

Отже, в ході розгляду вищевказаної адміністративної справи було встановлено, що у власника магазину «Кишенька» СПД ФО ОСОБА_2 дійсно відсутня ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Однак, відсутність такої ліцензії у самого ОСОБА_2 може бути підставою його юридичної відповідальності за вищевикладене. Проте, це не змінює обставин того, що продавець магазину особа, яка притягується до адміністративної відповідальності громадянка ОСОБА_1 допустила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП за обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, з пояснень ОСОБА_1, показань свідка ОСОБА_2 та сукупності досліджених матеріалів справи вбачається, що громадянка ОСОБА_1 є найманим працівником-працює продавцем в магазину «Кишенька», що належить СПД ФО ОСОБА_2

З п.2 трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю від 22.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 зобовязана, поряд з іншим, виконувати обовязки продавця продовольчих товарів.

Згідно Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 30.07.1996 року №854, роздрібна торгівля алкогольними напоями це діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства. Роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтвердила, що вона обізнана зі своїми правами та обовязками як продавця продовольчих товарів.

Отже, виходячи з сукупності вищевикладеного суд приходить до висновку, що в будь-якому разі, з огляду на те, що ОСОБА_1 більш ніж два роки працює продавцем продовольчих товарів в магазині у СПД ФО ОСОБА_2 та обізнана з правилами продажу товарів, відповідно, вона як продавець, не могла не знати про те, що в асортименті товарів, які є у вільному продажі в магазині відсутні алкогольного напої (горілка), яка знаходилася у складському приміщенні (тобто поза межами торгівельного залу), а також не могла не знати про те, що у власника магазину відсутня ліцензія на продаж алкогольних напоїв. При цьому, вона, як безпосередньо продавець магазину, несе відповідальність за дотримання самих Правил продажу будь-яких товарів, якими здійснюється торгівля згідно асортименту магазину, відповідно, знаючи про те, що продаж горілки в даному магазині заборонений, вона, як продавець, свідомо та умисно, з дозволу власника магазину, на прохання громадянина ОСОБА_3 14.08.2018 року здійснила продаж йому 0,5 л пляшки горілки «Пшенична» з порушенням порядку її продажу.

У звязку з вищевикладеними висновками, посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на те, що нібито вона не знала про відсутність ліцензії на продаж алкогольних напоїв є безпідставними і неспроможними та розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення або на помякшення своєї відповідальності.

В той же час, при прийнятті рішення по суті вищевказаного матеріалу, суд зазначає наступне.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозвязку, проаналізувавши матеріали та документи, що маються в справі, враховуючи суть та характер правопорушення, яке в даному випадку за своєю суттю є незначним, оскільки вчинене найманим працівником (продавцем) вперше за прямою вказівкою власника-СПД ФО ОСОБА_2, те, що негативних наслідків від дій саме ОСОБА_1 не настало, вона раніше до юридичної відповідальності не притягувалася, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, працівниками поліції станом на 14.08.2018 року вилучена у СПД ФО ОСОБА_2 горілка з приміщення магазину «Кишенька» (що підтверджується актом огляду та вилучення), суд приходить до висновку, що при таких встановлених судом обставинах є передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.156 КУпАП, в порядку ст.22 КУпАП, і необхідно обмежитись усним зауваженням. При цьому суд вважає, що за вищевказаних обставин конкретного правопорушення, вказані висновки повністю відповідають принципу індивідуалізації відповідальності та є справедливими (з огляду на обставини справи та те, що ОСОБА_1 є найманим працівником СПД ФО ОСОБА_2 та виконувала його вказівку щодо продажу горілки з порушення порядку її продажу) по відношенню до особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення (тобто ініційовано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9,22,23,33,ч.1 ст.156,251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

1. Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.156 КУпАП в порядку ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

2. Провадження по адміністративній справі №525/1031/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП - закрити.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець