АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року м. Чернівці

Суддя апеляційного суду Чернівецької області Семенюк К.М., при секретарі Васюк А.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 липня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою районного суду ОСОБА_1 визнаний судом винуватий за те, що 20.06.2018 року о 22 год. 50 хв. у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Порубне», що знаходиться на території Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Порубне», здійснив спробу незаконного перетину Державного кордону з Румунії в Україну без відповідних документів, що не дають право на перетин Державного кордону України, а саме: на паспортний контроль пред'явив закордонний паспорт громадянина Румунії № НОМЕР_1, виданий 27 жовтня 2015 року в м. Сучава, тим самим порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про Державний кордон України».

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненням, в якій просив скасувати постанову районного суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-1 КУпАП та провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

При цьому посилався на те, що він дійсно у встановленому законом порядку пройшов прикордонний контроль, при перетині кордону та пред'явив паспорт громадянина Румунії для виїзду закордон, що не заборонено законом та не тягне за собою відповідальності. Вказує на те, що він є громадянином України і громадянином Румунії. Після отримання закордонного паспорта

Справа № 33/794/650/18 Головуючий в І інстанції:Цуренко В.А.

Категорія: ст.204-1 ч.1 КУпАП Суддя: Семенюк К.М.

громадянина Румунії час від часу протягом трьох років здійснював переміщення власне як громадянин Румунії, про що є відмітки в паспорті. Районний суд при розгляді справи помилково дійшов висновку, що він як громадянин України не вправі був подавати паспорт громадянина Румунії, а також як громадянин України не вправі в'їжджати на територію України за документами громадян іноземної держави. Крім того вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано за якою саме кваліфікуючою ознакою ч.1 ст. 204-1 КУпАП він вчинив правопорушення. Тому вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що апелянт намагався перетнути кордон України без відповідних документів не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст. 280, 294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги в частині невинуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП спростовуються наявними у матеріалах даної справи доказами його вини та положенням законодавства України.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується його паспортом: громадянина України для виїзду за кордон, копія якого міститься в матеріалах даної справи (а.с. 8).

Копія паспорта громадянина Румунії ОСОБА_1, який використовувався з метою перетину державного кордону України, міститься на а.с.7.

Згідно ст.1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон № 2235-III) громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Зобов'язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави.

Статтею 2 Закону № 2235-III передбачено принципи законодавства України про громадянство, зокрема - єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Порядок перетинання громадянами України державного кордону України визначається ст. 3 Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Перетинання громадянами України державного кодону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього Закону, а саме : паспорт громадянина України ; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну. Тобто можна зробити висновок, що вище перелічені документи дають право на в'їзд в Україну.

Також як встановлено апеляційним судом, що правила перетинання державного кордону У країни громадянами України затверджені постановою Кабінету Міністрів України (КМУ) від 27 січня 1995 року N 57 із наступними змінами. Відповідно до п. 2 Правил перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України.

Разом із тим ст. 4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство. Поняття єдиного громадянства визначається у ч. 1 ст. 2 Закону України від 18 січня 2001 року N 2235-III «Про громадянство України», як один із принципів законодавства України про громадянство. Єдине громадянство - громадянство держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України.

Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо Іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Слід також зазначити, що підстави набуття і припинення громадянства України визначаються Законом України «Про громадянство України». Таким чином, в'їзд на територію України громадянами України за пред'явленням паспортів, виданих на ім'я громадян іноземної держави, всупереч вимогам ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за наявності підстав тягне за собою адміністративну відповідальність.

Тобто в даному випадку у разі наміру перетнути державний кордон України громадянин України, яким є ОСОБА_1, повинен виконати обов'язки, передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII; статтями 2,3 цього закону передбачено, що документом, який дає право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є паспорт громадянина України (а не іншої держави) для виїзду за кордон;перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Статтею 204-1 ч.1 КУпАП передбачено відповідальність за наступні адміністративні правопорушення: перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Отже, апеляційний суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП за наступних обставин.

Так як ОСОБА_1 20.06.2018 року, о 22 год. 50 хв., у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Порубне», що знаходиться на території Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Порубне», маючи намір в'їзду в Україну з Румунії на паспортний контроль пред'явив паспорт громадянина Румунії, тобто вчинив спробу незаконного перетину «ДК» без відповідного документу.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що він неодноразово перетинав державний кордон України з Румунією та іншими державами. На паспортний контроль українським прикордонникам він пред'являв паспорт громадянина України для виїзду закордон, а румунським прикордонникам пред'являв паспорт громадянина Румунії. Пояснював це тим, що за паспортом громадянина Румунії він немає обмежень в пересуванні по Європі, а за українським паспортом він може виїхати за кордон на певний період часу і тільки з візою. Рахує, що при перетині кордону з Румунії в Україну, 20.06.2018 року він правильно вчинив, що пред'явив паспорт громадянина Румунії.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 20.06.2018 серії ЗхРУ № 328039, його поясненнями наданими в судовому засіданні, в яких він фактично визнав свою вину; копіями паспортів громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 25.11.2009 року та громадянина Румунії від 2710.2015 року № НОМЕР_1, виданими ОСОБА_1

Отже враховуючи вищевикладене , вважаю, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги Закону України «Про громадянство України» та Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» , тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП - спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пункті пропуску через державний кордон України без відповідного документа.

Таким чином, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути підставами для скасування постанови суду. Доказів, які б спростували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, під час судового засідання апеляційному суду надано не було. Рішення районного суду по суті є правильним, відповідає обставинам справи, та порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати рішення районного суду не встановлені.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП, адміністративне стягнення накладається з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що районний суд при застосуванні адміністративного стягнення щодо останнього за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП дотримався вимог ст.. 33 - 35 КпАП України.

З урахуванням всіх обставин справи в тому числі і тих на яких посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді районного суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в останнього події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 204-1, 294 КУпАП, апеляційний суд Чернівецької області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 липня 2018 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області підпис К.М. Семенюк

Згідно з оригіналом : суддя К.М. Семенюк