Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1052/18
Провадження № 3/273/629/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року суддя Баранівського районного суду Новицький Є. А. , розглянувши матеріали, які надійшли від Ємільченського відділення поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого,-

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Баранівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР №040267 від 16.07.2018 р. відносно громадянина ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із протоколу серії БР №040267 від 16.07.2018 р. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 210798 СВ в с. Рихальське по вул. Центральній Ємільчинського району з ознаками алкогольного спяніння, мав запах алкоголю з ротової порожнини, нечітке мовлення, хитка хода. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнавав, та пояснив, що він дійсно 16.07.2018 року о 12-й год. 15 хв. знаходився по вулиці Центральній в с. Рихальське Ємільчинського району Житомирської області, а не 02 год. 20 хв., як в протоколі вказує інспектор Кур'ята В.А., тоді і стояв біля належного йому автомобіля, а не керував автомобілем, як вказує в протоколі інспектор Кур'ята В.А. Під час цього до нього під'їхав патрульний автомобіль працівників поліції, до нього підійшов інспектор Курята В.А. та повідомив йому, що до чергової частини Ємільчинського району о 01 год. 28 хв. зі служби 102 надійшло телефонне повідомлення про те, що автомобілем НОМЕР_1 керує водій в стані алкогольного сп'яніння та попросив надати йому свідоцтво про реєстрацію ТЗ, посвідчення водія та страховий поліс. На вимогу він пред'явив йому всі необхідні документи для огляду. Після огляду документів, інспектор Кур'ята В.А без проведення освідування одразу повідомив ОСОБА_1, що він керую автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Тоді ОСОБА_1 попросив інспектора надати йому докази того, що він керую автомобілем, але інспектор промовчав та запропонував пройти огляд на стан сп'яніння. ОСОБА_1 повідомив йому, що погодиться пройти огляд лише в присутності двох свідків та після того, коли інспектор надасть відповідні документи, на підставі яких він має право проводити огляд на стан сп'яніння та сертифікат, на прилад, яким він буде проводити освідування на стан сп'яніння, але жодних документів на його вимогу інспектор не надав.

У протоколі інспектор Кур'ята В.А. вказав, що він відмовився від проходження освідування в присутності 2-х свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка є працівником Ємільчинської ЦРЛ. Але вона не могла бути свідком того, що він відмовився пройти освідування на місті, начебто, його зупинки, оскільки на той момент вона була черговим лікарем в приймальному відділенні Ємільчинської ЦРЛ і дала неправдиві пояснення, оскільки вона не могла бути присутня на місті його зупинки. Свідків, які вказані в протоколі, він взагалі не бачив, що також може свідчити про те, що цього правопорушення він не вчиняв та в стані алкогольного сп'яніння не перебував, а свідки дали неправдиві пояснення.

У протоколі інспектор Кур'ята В.А. вказав, що транспортний засіб не вилучався, посвідчення водія не вилучалось та тимчасовий дозвіл на право керування не видавався, що також може свідчити пре те, що вказаного правопорушення він не вчиняв. Якби він дійсно керував автомобілем в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, то інспектор зобов'язаний був би згідно із ч.1 ст.266 КупАП відсторонити його від керування цим транспортник засобом, чого він також не зробив.

Вважає, що його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП не доведена, а протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому є недопустимим доказом. Просив провадження по справі закрити у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Суд розглянувши адміністративну справу приходить таких висновків.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14від 23грудня 2005року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. За нормою ст.8Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з метою встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні судом досліджено матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БР №040267 від 16.07.2018 року; акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновок щодо результатів медичного огляду, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Не зважаючи на викладене, жоден наданий суду доказ не підтверджує вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення серії БР №040267 від 16.07.2018 року, як доказ скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає його недопустимим доказом, з наступних підстав.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським в присутності двох свідків.

Згідно частини третьої вищезазначеної статті та п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 (надалі Інструкція), у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Аналогічні вимоги викладені у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі - Порядок).

Крім того відповідно до п.8 Порядку та п.7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однак, при складанні вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, вищезазначених вимог закону працівником поліції дотримано не було. Зокрема, до протоколу не долучено докази відмови ОСОБА_1 від проходження на місці зупинки його інспектором поліції огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, що дало б підстави інспектору пропонувати водію пройти медичний огляд в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП та зафіксувати факт відмови водія, якщо такий мав місце.

В той же час, протокол складено по факту відмови водія від проходження саме медичного огляду, передумов для пропозиції якого, передбачених Інструкцією, інспектор поліції не дотримався.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складено без дотримання інспектором поліції порядку, передбаченого Інструкцією та Порядком, тобто з порушенням їх вимог.

При цьому, долучені до протоколу пояснення свідків та їх пояснення долучені до матеріалів даної справи є неналежними, недопустимими доказами та судом до уваги не приймаються, оскільки дані пояснення свідків не підтверджують те, що ОСОБА_1 відмовлявся пройти огляд на стан спяніння під час зупинки, як це передбачено відповідною Інструкцією та Порядком.

Також, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №040267 від 16.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлявся підписувати протокол, надавати власні пояснення в присутності двох свідків та йому розяснено права та обовязки. Дана відмова вписана іншим чорнилом працівниками поліції після направлення адміністративного протоколу до суду та винесення постанови від 23.07.2018 року про направлення даного протоколу на доопрацювання.

Оцінюючи докази, суд вважає недопустимим доказом акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, у звязку з тим, що у порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, вищезазначений акт не зазначено в додатках до протоколу про адміністративні правопорушення передбачене ч.1 ст.130КУпАП відносно ОСОБА_1 серії БР №040267 від 16.07.2018 року.

Інші докази, які б підтвердили подію правопорушення, тобто факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, в матеріалах справи відсутні.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів адміністративної справи, докази відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі відсутні, що в свою чергу не узгоджується з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Отже, дослідивши матеріали справи та керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, доходжу висновку, що огляд на стан спяніння ОСОБА_1 був здійснений з порушенням статті 266 КУпАП та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а тому у відповідності до частини 5 статті 266 КУпАП його слід вважати не дійсним.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Співставивши наявні матеріали справи, зважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї провини не визнав, а в матеріалах справи відсутні достатні докази для встановлення його вини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість закриття провадження у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст.ст.130 ч.1, 221, 251, 256, 266 та керуючись ст.ст. 247 п.1, 280, 284 ч.1 п.3, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя: Є.А. Новицький