КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/176/2018
Категорія: ст. 471 МК України
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, представників Київської міської митниці ДФС України Кептене Д.А., Куликова М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року,

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором департаменту правового забезпечення ПАТ «Єврогазбанк», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у порушенні митних правил, передбачених статтею 471 Митного Кодексу України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700, 00 грн.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Як дослівно зазначено в постанові судді: «Згідно протоколу від 08.01.2018 № 0009/10000/18, 08.01.2018 року, приблизно об 11 год. 00 хв., в зоні митного контролю залу «Приліт», терміналу А, митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС України при здійснені митного контролю пасажирів та багажу рейсу EG 273 сполученням «Бергамо (Мілан) - Київ» громадянка України, ОСОБА_5, разом з громадянином ОСОБА_2, згідно з п. 1.9 «Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом», затверджених наказом Державної митної служби України № 137 від 18.02.06 p., самостійно обрали спрощену форму митного контролю «зелений коридор» та перетнули білу смугу, яка означає закінчення «зеленого коридору».

Для здійснення митних формальностей пасажирів було запрошено до контролю їх багажу з використанням рентгенапарату, де було встановлено, що в багажі можуть знаходитись нові речі. На запитання до вищезазначених громадян про наявність у них нових речей їх було запрошено до службового приміщення для проведення митного огляду багажу та ручної поклажі.

Під час проведення митного контролю було встановлено, що пасажири мають нові речі у супроводжуваному багажі, що належать ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а саме ОСОБА_2 належать: сумка HUGO BOSS, Mareski, Frashtei dcmuj, у кількості 3 шт., вартістю 983,00 євро, шарфи, у кількості 2 шт., вартістю 117 євро, туфлі, у кількості 3 пари, вартістю 794 євро, ремінь, у кількості 1 шт., вартістю 122 євро, куртки Trusardi, у кількості 2 шт., вартістю 445 євро, джинси Trusardi, у кількості 1 шт., вартістю 104 євро, світер Trusardi, у кількості 1 шт., вартістю 132 євро, а всього на загальну суму 2697 євро, та ОСОБА_5: сумки, у кількості 3 шт., вартістю 498 євро, взуття жіноче Baldinini, у кількості 1 пара, вартістю 132 євро, куртка жіноча Trusardi, у кількості 1 шт., вартістю 245 євро, взуття дитяче, у кількості 2 пари, вартістю 29, 98 євро, одяг дитячий 11 одиниць, вартістю 138, 89 євро, а всього на загальну вартість 1043,87 євро.

Всі вище перелічені речі мають ярлики та без ознак бувших у використанні. Товари переміщувалися без ознак приховування.

Оскільки, пасажир ОСОБА_2 митної декларації не заповнював, з приводу декларування товарів до інспекторів митниці не звертався, самостійно обрав форму проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», чим засвідчив про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню та є об'єктами оподаткування митними платежами, а загальна сума переміщуваних товарів перевищує 1000 євро, в діях ОСОБА_2 вбачається порушення встановленого Митним кодексом України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, ОСОБА_2, обравши формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», перемістив товари в обсягах, що підлягають оподаткуванню митними платежами».

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить, крім поновлення строку на апеляційне оскарження, скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року по справі про адміністративне правопорушення № 760/3659/18; закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з відсутністю належно оформленого протоколу про адміністративне правопорушення, як документу, що фіксує склад адміністративного правопорушення, а відповідно відсутності складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи своє прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 зазначає про те, що судове засідання 09 лютого 2018 року було проведено без його участі, про місце та час проведення якого, він, в порушення вимог закону, належним чином повідомлений не був.

Копію постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року йому надіслано та вручено не було, з її текстом та змістом він ознайомився з Єдиного державного реєстру судових рішень, після того, як йому, ОСОБА_2, була передана постанова про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2018 року Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ВП №56239441, яка, через оператора Укрпошти надіслана та отримана за місцем реєстрації апелянта в смт Клавдієве - 10 травня 2018 року.

Крім цього, як зазначає апелянт, з метою з'ясувати прізвище судді, яка мала розглядати дану справу, номера справи, та приміщення в якому мало відбутись судове засідання в м. Київ по вул. Шутова, 1 чи Вознесенському узвозі, 10-б, ним здійснені неодноразові спроби зателефонувати в суд за тел. 456-93-08, проте на телефонні дзвінки ніхто не відповідав, або було зайнято. Внаслідок цього 07 лютого 2018 року він відвідав канцелярію Солом'янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, Вознесенський узвіз, 10-б, але працівники канцелярії також відповіли, що не можуть повідомити йому необхідну інформацію, оскільки за отриманням відповідної інформації потрібно звернутись за адресою: м. Київ, вул. Шутова, 1. Після чого він 07 лютого 2018 року відвідав канцелярію Солом'янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Шутова, 1, проте працівники канцелярії відповіли, що не можуть повідомити необхідну інформацію, оскільки не працює «база».

З огляду на це, як вважає апелянт, він не зміг реалізувати свої процесуальні права під час розгляду справи в судовому засіданні, а суд порушив його права: бути обізнаним про місце, дату і час судового засідання, брати участь у судовому засіданні, а також на оскарження прийнятого судом рішення.

Що ж стосується оскаржуваної постанови, то її незаконність апелянт обґрунтовує тим, що протокол про порушення митних правил Київської міської митниці Державної фіскальної служби України від 08.01.2018 № 0009/10000/18 має ряд недоліків його оформлення, на що суд не звернув увагу та що є додатковою підставою для скасування оскаржуваної постанови, зважаючи на дефекти оформлення такого протоколу.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що на першій сторінці зазначеного вище протоколу не вірно вказано прізвище, ім'я та по-батькові, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вірно було вказати: «ОСОБА_2», натомість в протоколі вказано: «ОСОБА_2».

Також в зазначеному протоколі та акті про проведення огляду ручної поклажі та багажу від 08 січня 2018 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці Державної фіскальної служби України Корольовим В.З. не вірно вказано назву окремих речей, які були в багажі, а в оскаржуваній постанові суду, крім того, взагалі не вказано назви частини речей.

Окрім цього, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що судом не взято до уваги та не надано оцінки тій обставині, що, під час перебування в Київській міській митниці (відділ митного оформлення № 2 митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)») та оформлення протоколу Київської міської митниці ДФС України від 08.01.2018 №0009/10000/18 було заповнено митну декларацію від 08.01.2018, уніфіковану митну квитанцію МД-1 від 08.01.2018 серії КВ, №479624 та сплачено митне оформлення у повному обсязі у розмірі 18 353,75 грн., що підтверджується доданою до апеляційної скарги копією квитанції від 08.01.2018.

У зв'язку з чим, як вважає апелянт, його, як громадянина України, платника «суттєвих» податків, громадянина, який раніше не притягувався до будь-якої відповідальності, за перше та єдине адміністративне правопорушення, відповідно до оскаржуваної постанови, всупереч вимогам ст. 61 Конституції України, намагаються двічі притягнути до юридичної відповідальності за одне й те саме адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення представників Київської міської митниці ДФС, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити постанову судді без змін; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки обставини, наведені в апеляційній скарзі дозволяють зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками судді, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, про доведеність вини останнього у порушенні митних правил, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України, оскільки ці висновки ґрунтуються на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та не викликають будь-яких сумнівів у їх достовірності.

Зокрема, як прямо передбачено диспозицією ст. 471 МК України, вона встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, на підставі наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема Акту про проведення огляду ручної поклажі та багажу, встановлено, що громадянин ОСОБА_2, в порушення вимог ч. 4 ст. 374 МК України, якою встановлено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість яких перевищує обмеження, встановлені частиною першою цієї статті (еквівалент 1000 євро), але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, переміщував у супроводжуваному багажі, що належить останньому, нові речі, перелік яких наведено у протоколі про порушення митних правил, на загальну суму 2697 євро, без їх письмового декларування та подання документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, тобто без сплати ввізного мита та податку на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Оцінивши наведені обставини та наявні у справі докази в їх сукупності, суддя, який розглядав справу дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2, своїми діями, які полягали у порушенні встановленого порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто у переміщенні через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, вчинив порушення митних правил, відповідальність за які передбачена ст. 471 МК України.

Більш того, сам ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі фактично не заперечував тих обставин, які вказують на наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, в яких апелянт звертає увагу на порушення вимог ст. 526 МК України, які полягають у тому, що справу про порушення митних правил було розглянуто за відсутності особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності та яку не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, а також на недоліки протоколу про порушення митних правил № 0009/10000/18 від 08.01.2018, допущені при його оформленні, то вони як окремо, так і в сукупності не можуть служити підставами для скасування оскаржуваної постанови, оскільки ці порушення не призвели до неправильного встановлення фактичних обставин вчиненого правопорушення та винесення незаконної постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України.

Безпідставним слід також визнати і твердження апелянта про те, що оскаржуваною постановою, в порушення вимог ст. 61 Конституції України, його двічі притягнули до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки під час перебування в Київській міській митниці (відділі митного оформлення № 2 митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)») та оформлення протоколу № 0009/10000/18 від 08.01.2018, ним було заповнено митну декларацію від 08.01.2018, уніфіковану митну квитанцію МД-1 від 08.01.2018, серії КВ № 479624 та сплачені у повному обсязі всі митні платежі у розмірі 18353,75 грн.

По-перше, сплата митних платежів, про які зазначає апелянт передбачена відповідними нормами законодавства та є обов'язком особи, яка переміщує товари в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення таких товарів через митний кордон України, а тому понесені апелянтом витрати на сплату митних платежів у розмірі 18353,75 грн. не мають нічого спільного з юридичною відповідальністю взагалі, та матеріальною зокрема.

По-друге, у відповідності до вимог законодавства, адміністративна відповідальність у виді штрафу, до якої ОСОБА_2 було притягнуто за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, не звільняла останнього від сплативвізного мита та податку на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, а тому твердження апелянта про те, що його двічі притягнули до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення є не тільки безпідставним, а й таким, що суперечить вимогам законодавства, зокрема ст. 61 Конституції України, на яку він посилається.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скаргиОСОБА_2, а тому вважає необхідним за наслідками її розгляду залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 рокущодо нього - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, а також ст. ст. 529, 530 МК України, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суддіСолом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Лазаренко В.В.