АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Згідно постанови, ОСОБА_2 11 червня 2018 року о 03 год. 35 хв., керуючи автомобілем «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по прос. Науки, 9, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає постанову судді незаконною та необгрунтованою, оскільки вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку ОСОБА_2, суддею суду першої інстанції, під час судового розгляду справи, було проігноровано допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, не надано оцінки та аналізу наявним у справі доказам, належним чином не перевірено пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та в порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП України не з'ясовано усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, суд дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та наявні в матеріалах справи відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, і залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вимог ст. 266 КУпАП, згідно якої, у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд повинен проводитись в закладах охорони здоров'я.

Як стверджує апелянт, матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, в письмових поясненнях свідків відсутні відомості про те, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я, а тільки зазначено, що він відмовився пройти тест на стан алкогольного сп'яніння. Такої відмови не вбачається і з рапорту інспектора роти № 1 батальйону № 2 полку № 1 УПП у м. Києві рядового поліції ОСОБА_6. та з долучених до матеріалів справи фрагментів відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.

Також апелянт посилається на те, що відеозапис не є суцільним та складається із фрагментів , зокрема в матеріалах справи відсутні ті відеозаписи, де ОСОБА_2 вказував, що перед тим як пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, хотів би пересвідчитись в належності та відповідності цього пристрою вимогам дозволеним до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Також ОСОБА_2 вказує про те, що свідки не були присутні при висловленні ним особистої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Працівник поліції чомусь на власний розсуд сам вирішив, що ОСОБА_2 відмовився від такого проходження. Але суд на це уваги не звернув і стурбованість ОСОБА_2 про вагітну дружину розцінив як намагання уникнення від відповідальності.

Крім того, апелянт посилається на розбіжності у часі та дати події. Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 зупинили при керуванні транспортним засобом о 03 год.35 хв. а із відеозапису нагрудної камери поліцейських вбачається, що було зупинено о 02 год. 57 хв.

Також, між поясненнями свідків та постановою про адміністративне правопорушення вбачаються суперечності щодо даних особи свідка. Поліцейський ОСОБА_6 зазначив, що він відібрав пояснення у особи - свідка ОСОБА_7, а у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейська ОСОБА_8 зазначила свідка ОСОБА_3, тобто зовсім іншу особу.

Також зазначає, що показання свідків викладені ними не власноручно, а на бланках та з виправленнями одним почерком.

При наявності суперечливих показань свідків суддя суду першої інстанції не викликав їх в судове засідання і не допитав, у зв'язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати належними доказами.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений своєчасно та належним чином.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі у судовому засіданні особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи та викладені в апеляційній скарзі доводи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 11 червня 2018 року о 03 год. 35 хв., керуючи автомобілем «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по прос. Науки, 9, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, обґрунтовано і вмотивовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху - відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку, та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддя, обгрунтовуючи винуватість ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху - відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого прядку, послався на наявні у справі докази, а саме: дані протоколу про адміністративні правопорушення, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, пояснення свідків, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження, огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.2), та дані відеозапису надані Управлінням патрульної поліції у м. Києві із нагрудної камери поліцейського, на якій зафіксовані події 11 червня 2018 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 236339 щодо ОСОБА_2 (а.с. 8).

Під час перегляду вказаного вище відеозапису у суді апеляційної інстанції, відмова ОСОБА_2 в присутності свідків від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння знайшла повне підтвердження.

Таким чином, доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння є безпідставними, оскільки, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_2 були роз'яснені його права та запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці, чи поїхати до лікаря для проходження такого огляду, від якого ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суддя формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та наявні в матеріалах справи відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, і залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейськими прискладанні протоколу про адміністративне правопорушення вимог ст. 266 КУпАП, є голослівними, оскільки, суддя суду першої інстанції у відповідності до вимог закону з'ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надав належну оцінку доказам, які грунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Посилання апелянта на те, що в письмових поясненнях свідків відсутні відомості про те, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, є необґрунтованими, так як згідно пояснень свідків, зазначено, що громадянин ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, (а.с.2).

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський зазначив, що він відібрав пояснення у свідка ОСОБА_7, а у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено свідка ОСОБА_3, не є підставою для скасування постанови судді, так як інші дані про свідка, а саме його адреса проживання, підпис, який є ідентичним, як в поясненнях свідка так і в протоколі про адміністративне правопорушення, співпадають а зазначення іншого імені є технічною помилкою.

Суддею належним чином вмотивовані висновки і щодо розбіжності в часі вчинення адміністративного правопорушення, який вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та у фрагменті відеозапису.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, суддя апеляційного суду вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, рішення судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ухвалене на підставі належних, достатніх та допустимих доказів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Підстав для закриття провадження по справі за ч.1 ст. 130 КУпАП, у в зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, немає.

У зв'язку з цим суддя суду апеляційної інстанції оскаржувану постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко

Справа № 33/796/2500/2018

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Бондаренко Г.В.

Суддя апеляційної інстанції - Ященко М.А.