АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілої ОСОБА_2 захисника ОСОБА_3

особи, провадження щодо якої закрито, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи, строків, передбачених ст. 38 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_4 визнаний винуватим в тому, що 21 грудня 2017 року о 12:06 год. по вул. Січових Стрільців зі сторони вул. ОСОБА_5 в напрямку Вознесенського узвозу у м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вірно оцінив дорожню обстановку та не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, що призвело до зіткнення транспортних засобів та механічних пошкоджень всіх автомобілів, чим порушив п. 2.3 б, 16.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки на день розгляду справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, визнати невинуватим його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не перевірені обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та даних, які мають значення для вирішення справи, не дано належної оцінки його показанням та показанням ОСОБА_1, не було взято до уваги співставлення трассологічних слідів з місцем їх початку, напрямком та розташуванням внаслідок механічного зіткнення та тертя елементів кузова двох автомобілів, що відображено на фотознімках.

Крім того, апелянт зауважує, що не взято до уваги те, що він рух розпочав правій смузі, на дозволене зелене світло світлофора синхронно з автомобілями в обох напрямках. Зліва від нього знаходився автомобіль (в попутному напрямку), що почав рух дещо швидше, а він (ОСОБА_4П.) уважно стежив за дорожньою обстановкою попереду (у видимому секторі), але через те, що автомобіль (в паралельній лівій смузі в тому ж напрямку ) був вищим за його, а інших технічних пристроїв, щоб бачити, що розташовано зліва від нього, не було, тому не міг знати, про розташування автомобіля «ТОУОТА» під керуванням водія ОСОБА_1, що рухався перехрестям з протилежного напрямку.

Апелянт вважає, що, виходячи з ситуації, що склалася на переповненому перехресті в цей проміжок часу, водій ОСОБА_1 напевно усвідомлювала, з якою обережністю мала б проїхати дві смуги, а не одну, що були попереду, вчасно зорієнтувавшись на зміну дорожньої обстановки.

Окрім того, ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи не дотримався повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, не дотримався принципу рівності доказів в матеріалах справи, суб'єктивно обмежувались права апелянта на ознайомлення відеодоказів, які містились в матеріалах справи без належного процесуального оформлення.

ОСОБА_4 зазначає, що не було дотримано принципу змагальності сторін, коли присутня особа зі сторони ОСОБА_1В робила йому необґрунтовані зауваження, хоча була перед слуханням попереджена суддею Піхур О.В., і також зауважує, що перегляд відео, що раптово з'явилося після перерви, проводився поза межами судової зали, можливо на інфікованому сервері, бо пізніше прочитати інформацію було неможливо.

Зокрема, ОСОБА_4 звертає особливу увагу на те, що протокол складено на підставі неналежно зібраних та сфальсифікованих матеріалів, зокрема, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 грудня 2017 у п. 6 протоколу вказано дані, які не відповідають фактичній дійсності. Також у зазначеному протоколі сфальсифіковано дані щодо понятого ОСОБА_6, який не проживає за вказаною адресою, а номер мобільного телефону зазначений у протоколі належить іншій особі.

Окрім того, ОСОБА_4, в апеляційній скарзі зазначає, що підписи понятих у протоколі не ідентичні підписам понятих вказаних у схемі пригоди та різняться за точками початку, кількістю елементів знаках, розташуванням над строкою, за напрямком та нахилом, - яка є додатком та складена не слідчим, як цього вимагає Кримінально-процесуальний кодекс України, а посадовою особою підрозділу, якого не існує у структурі національної поліції України. Більш того, протокол підписано не всіма учасниками огляду.

Також, апелянт вказує, що у схемі пригоди, яка є додатком до протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди сфальсифіковано місце зіткнення, яке відбулось у праві смузі руху по якій він фактично рухався, а не в лівій, як це вказано у схемі, і тому всі відстані теж вказані не вірно. На дані обставини апелянт не міг вказати при складанні протоколу і схеми, оскільки був госпіталізований до лікарні, а в подальшому позбавлений можливості це виправити, оскільки слідчий його жодного разу не запрошував для надання пояснень чи доповнення матеріалів, чим порушив його право на захист.

Окрім того, ОСОБА_4 звертає особливу увагу на те, що наявна в матеріалах справи схема режиму роботи світлофора незрозуміло яким чином потрапила до справи, оскільки відсутній офіційний запит посадової особи органу слідства.

Крім того, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт посилається на те, що у висновку від 26 грудня 2017 року слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 робить припущення нічим документально не підтверджені, що він (апелянт) рухався на червоний сигнал світлофора, і тому постає питання, як слідчий 26 грудня 2017 року зробив такий висновок без схеми роботи світлофора, яка була надана лише 16 лютого 2018 року.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги.

При цьому додатково ОСОБА_4 вказав про те, що перший раз матеріал судом направлявся на дооформлення, однак, вказівки суду виконані не були, що не було враховано судом при прийнятті рішення. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що схема ДТП складена не уповноваженою особою, оскільки ДАІ не існує, а протокол та схема повинні були бути складені слідчим Гончар. Щодо обставин ДТП, вважає, що судом не враховано, що зліва від нього рухався ще один транспортний засіб, який обмежував йому оглядовість. Він розпочав рух на зелений сигнал світлофора, в межах своєї смуги, перешкод для руху для нього не було, а тому, з урахуванням всіх обставин, його вина відсутня у ДТП. Разом з тим, водій ОСОБА_1 повинна була врахувати, що перехрестя заповнене, і вона не мала права виїжджати на таке перехрестя. Затор на перехресті був перешкодою для руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_1, проїжджаючи перехрестя, повинна була врахувати особливості перехрестя та впевнитися в безпечності своїх дій. Вважає, що саме ОСОБА_1 порушено Правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів.

ОСОБА_1 та її захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

При цьому ОСОБА_1 пояснила, що вона виїжджала на перехрестя, на якому не було затору, на зелений сигнал світлофору. В'їхавши в ліву смугу руху в напрямку руху ОСОБА_4 та рухаючись далі, автомобіль під керуванням ОСОБА_4 вона не бачила, оскільки автомобілі в обох напрямках стояли. Потім відчула удар, сталося зіткнення автомобілів. З відео видно, що автомобіль під керуванням ОСОБА_4 стояв в правій крайній смузі, ліворуч від нього був ще один автомобіль. Автомобіль під керуванням ОСОБА_4 пішов на випередження, не переконавшись в безпечності руху, не надавши перевагу автомобілям, які завершували маневр проїзду перехрестя. Окрім того, попереду руху ОСОБА_4 справа від нього був припаркований автомобіль, який він почав об'їжджати, внаслідок чого зіткнення автомобілів відбуося в лівій смузі руху, в якій перебував автомобіль під її керуванням. Автомобіль, який рухався у попутньому напрямку з автомобілем під керуванням ОСОБА_4, пропускав її. Вважає, що у ДТП винен саме ОСОБА_4, який не надав їй можливості закінчити проїзд перехрестя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши наявні у справі докази, а також додатково долучені під час апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, зважаючи на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2017 року о 12:06 год. по вул. Січових Стрільців зі сторони вул. ОСОБА_5 в напрямку Вознесенського узвозу у м. Києві, сталося зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1

Відповідно до відеозапису подій, який є об'єктивним доказом, незалежним від будь-якого сприйняття учасників ДТП, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїжджає з вул.. Рейтарської на перехрестя з вул.. ОСОБА_5 в бік ст..м. Лукьянівська, зупиняється трохи під кутом в лівій смузі руху на проїзній частині в напрямку руху автомобіля під керуванням автомобіля ОСОБА_4, який знаходиться в крайній правій смузі руху на проїзній частині по вул.. В.Житомирська. В цей час автомобілі по вул.. В.Житомирська в обох напрямках зупинилися. Загоряється зелене світло для руху автомобілів по вул.. В.Житомирська, автомобілі в напрямку Михайловської площі починають руху. В зустрічному напрямку автомобіль. який рухається в лівій смузі руху, починає рух, призупиняється. В цей час автомобіль під керуванням ОСОБА_4 починає рух, після чого в автомобілі вмикається лівий покажчик повороту і автомобіль продовжує рух, трохи змінюючи його траєкторію, з намаганням об'їхати автомобіль, припаркований праворуч по ходу руху. В цей час автомобіль під керуванням ОСОБА_1 правим переднім кутом в'їжджає на праву смугу руху, по якій розпочав рух автомобіль під керуванням ОСОБА_4 Відбувається зіткнення автомобілів під керуванням ОСОБА_4 та ОСОБА_1

На відео зафіксована робота світлофорного об'єкту в зустрічному для руху ОСОБА_4 напрямку. Враховуючи режим роботи світлофора, апеляційний суд доходить висновку, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 розпочав рух та виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора (ас. 5-6).

При цьому, як вбачається з протоколу огляду місця ДТП від 21 грудня 2017 року та схеми до нього, до місця зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_1 проїхав відстань 36 м. (ас. 24).

Згідно з п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїхав на перехрестя відповідно до положень Правил дорожнього руху України, отже, водій ОСОБА_1 повинна була закінчити маневр проїзду перехрестя.

З протоколу огляду місця ДТП від 21 грудня 2017 року та схеми до нього, на яких зафіксоване місце розташування автомобілів після зіткнення, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зафіксований в місці зіткнення, а автомобіль під керуванням ОСОБА_4 на значній відстані від місця ДТП (ас. 13-24).

При цьому, на схемі та у протоколі огляду місця ДТП зафіксовані певні відстані, а саме місце розташування стоп-лінії по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 до місця зіткнення - 29,1 м, видимість з робочого місця водія - 200 м. Вказані відомості спростовують доводи ОСОБА_4 про те, що він не бачив автомобілі, які виїжджали на перехрестя.

Відповідно до ст.. 16.5 ПДР України у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Проте, ОСОБА_4 не дотримався вказаних вимог, не надав дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_1 для завершення проїзду перехрестя, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження.

Посилання ОСОБА_4 на те, що протокол огляду місця ДТП та схема до нього складені з порушенням, є необґрунтованими, оскільки протокол та схема складені відповідно до вимог КПК України слідчими.

Що стосується невідповідності п. 6 у протоколі огляду місця ДТП, то дійсно у протоколі зазначено про те, що число смуг для руху - 3, за наявності 2 смуг для руху, проте, вказані неточності не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_4 у ДТП, яке відбулося.

Доводи ОСОБА_4 про те, що підписи понятих у протоколі не ідентичні підписам понятих, вказаних у схемі пригоди, та різняться за точками початку, кількістю елементів знаках, розташуванням над строкою, за напрямком та нахилом, - яка є додатком, є припущенням, оскільки для такого висновку необхідні спеціальні пізнання, а будь-яких клопотань з метою перевірки вищевказаних обставин (про виклик свідків, про призначення почеркознавчої експертизи тощо) ОСОБА_4 не заявляв а ні в суді першої, а ні в суді апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що у схемі пригоди, яка є додатком до протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди, сфальсифіковано місце зіткнення, яке відбулось у правій смузі руху, по якій він фактично рухався, а не в лівій, як це вказано у схемі, і тому всі відстані теж вказані не вірно, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються саме даними протоколу огляду місця ДТП та схеми, з яких вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 частково знаходиться на лівій смузі руху, а частково (передньою правою боковою частиною) знаходиться на правій смузі руху.

Що стосується доводів ОСОБА_4 про те, що наявна в матеріалах справи схема режиму роботи світлофора незрозуміло яким чином потрапила до справи, оскільки відсутній офіційний запит посадової особи органу слідства, є безпідставними, оскільки з супровідного листа до наданого режиму роботи світлофорного об'єкту вбачається, що відповідь надана на запит ст..інспектора відділу розшуку та ОМ ДТП НП ОСОБА_8 з посиланням на номер та дату вихідного запиту (ас. 5).

Посилання апелянта на те, що у висновку від 26 грудня 2017 року слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 робить припущення нічим документально не підтверджені, що він рухався на червоний сигнал світлофора, і тому постає питання, як слідчий 26 грудня 2017 року зробив такий висновок без схеми роботи світлофора, яка була надана лише 16 лютого 2018 року, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з висновку, слідчий посилається й на інші докази у справі (в т.ч. і довідку щодо стану здоров'я ОСОБА_4П.), які до матеріалів даної справи стосовно ОСОБА_4 не долучені (ас. 9-10)

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді, яка наразі оскаржується, є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи, строків, передбачених ст. 38 , - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва