КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1, його захисника - адвоката ЧичковаК.К. та представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 25.07.2017 року о 16 год. 50 хв. керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті вул. М. Грінченка і вул. Байкової, в порушення вимог п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України виїхав на регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2017 року та закрити щодо нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що всупереч положень викладених у Постанові пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, а оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Також зазначає, що категорично не погоджується з висновками суду викладеними в оскаржуваному рішенні щодо порушення ним п.8.7.3 е) ПДР України, оскільки пояснення свідків та інші дані, що містяться в матеріалах справи, на які послався суд у постанові, щодо моменту виїзду його автомобіля на перехрестя вул. Байкової - вул. Грінченка протирічать як один одному, так і реальним обставинам за яких відбулась дана дорожньо-транспортна пригода. Вважає, що судом не надано відповідної оцінки діям іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_3 щодо їх відповідності ПДР України та поясненням останнього щодо механізму виникнення ДТП.

Апелянт стверджує, що момент перетину перехрестя вул. Байкової - вул. Грінченка його автомобілем, навіть при умові переключення сигналу світлофора на забороняючий щодо його напрямку руху, повністю відповідає вимогам п.16.8 ПДР України, яким передбачено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Крім того, звертає увагу на порушення судом першої інстанції його права на захист, які виразились у намаганні суду розглянути справу у «прискореному» темпі в межах трьохмісячного строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, незважаючи на те, що автоматизований розподіл даної справи між суддями здійснено 03.08.2017 року, однак судове засідання було призначено лише на 06.10.2017 року, а також у не інформативному веденні судового процесу та ненаданні можливості висловити свою думку особою, що притягується до адміністративної відповідальності перед виходом судді до нарадчої кімнати, що позбавило його можливості заявити клопотання про долучення до матеріалів справи інших доказів та проведення у справі додаткових заходів, які б могли вплинути на висновки суду за результатом їх розгляду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чичкова К.К. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги; пояснення представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, який заперечував проти поданої апеляційної скарги та, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просив залишити його без зміни; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно вимог ст. 245 КУпАП, є, в тому числі, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами а також іншими документами, як зазначено у статті 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об»єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані.

При цьому, суддею були повно та об'єктивно з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, в якій наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався останній та його захисник під час судового розгляду справи.

За диспозицією ст. 124 КУпАП, обов'язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення є наявність причино-наслідкового зв'язку між діями особи у вигляді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів.

За змістом ч.1 ст. 9 КУпАП невід'ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об'єктивну сторону правопорушення.

Так, за наслідками судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, суддею встановлено, що 25.07.2017 року о 16 год. 50 хв. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті вул. М. Грінченка і вул. Байкової, в порушення вимог п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України виїхав на регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції на підставі аналізу перевірених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення БР № 158152 від 25.07.2017 року, схеми місця ДТП, пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди та спричинило пошкодження транспортних засобів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та надав пояснення свого бачення дорожньо-транспортної пригоди, яка, на його думку, сталася з вини іншого учасника пригоди - водія автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_3, який невірно оцінивши дорожню обстановку, виїхав на вказане перехрестя по вул. Грінченка в напрямку вул. Федорова, не надавши йому (ОСОБА_1) можливості закінчити свій маневр проїзду цього перехрестя.

При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що 25.07.2017 року приблизно о 16 год. 50 хв., він керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, рухався по вул. Байковавід кладовища в напрямку вул. Грінченка в м. Києві. Під'їжджаючи до перехрестя вул. Байкова - вул. Грінченка, зупинився приблизно за 5 метрів до світлофора, безпосередньо перед стоп-лінією, оскільки в цей час на світлофорі по напрямку його руху горіло червоне світло. Дочекавшись коли на світлофорі загорілось зелене світло, він повільно розпочав рух та виїхав на вказане перехрестя, з метою подальшого проїзду цього перехрестя прямо в бік вул. Малевича. Однак, оскільки автомобілі, які виїжджали на дане перехрестя в зустрічному напрямку з вул. Байкової, при повороті ліворуч на вул. Грінченка в напрямку вул. Кіровоградська, перекрили йому рух в запланованому напрямку, він був вимушений зупинитись, після чого, пропустивши вказані автомобілі, продовжив рух прямо, закінчуючи свій маневр проїзду даного перехрестя, і коли він вже майже проїхав дане перехрестя відчув сильний удар у праву передню, а потім у праву задню частину свого автомобіля, внаслідок чого його автомобіль від удару розвернуло в напрямку вул. Грінченка в сторону вул. Федорова.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката Чичкова К.К. під час апеляційного розгляду справи були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 щодо обставин, за яких відбулась дана дорожньо-транспортна пригода.

Так, свідок ОСОБА_9 в апеляційному суді пояснив, що 25.07.2017 року в другій половині дня (точного часу не пам'ятає), він разом з ОСОБА_1, його дружиною та двома колегами по роботі повертались з Байкового кладовища на автомобілі «Шкода», яким керував ОСОБА_1, а він сидів на передньому пасажирському сидінні даного автомобіля. Рухаючись по вул. Байковій, вони під'їхали до перехресті з вул. Грінченка та зупинились на червоний сигнал світлофора безпосередньо перед вказаним перехрестям. Коли вони стояли на світлофорі попереду них та по бокам інших автомобілів не було. Після того, як загорівся зелений сигнал, вони почали рухатись в напрямку прямо під міст, однак виїхавши на перехрестя приблизно на 4-8 метрів від світлофора, вони зупинились та почали пропускати потік автомобілів, що рухались в зустрічному напрямку з вул. Байкової і повертали ліворуч на вул. Грінченка в напрямку вул. Саперно-Слобідська, після чого продовжили рух, однак через кілька секунд він відчув сильний удав у правий бік автомобіля.

Пояснення свідка ОСОБА_9 на підтвердження версії ОСОБА_1 щодо розвитку події дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.07.2017 року, апеляційний суд сприймає критично, оскільки вони є нелогічними і суперечать фактичним обставинам встановленим судом першої інстанції на підставі сукупності інших наявних в матеріалах справи доказів, наведених в оскаржуваній постанові судді.

При цьому, слід зазначити, що у разі такого розвитку події, як вказує свідок ОСОБА_9, а саме виїзду автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 на 4-8 метрів від світлофора після того, як загорівся зелений сигнал світлофора, автомобіль ОСОБА_1, у такому випадку, заважав би проїзду автомобілів, які рухались в зустрічному напрямку з вул. Байкової і повертали ліворуч на вул. Грінченка в напрямку вул. Саперно-Слобідська, потік яких нібито пропускав ОСОБА_1, незважаючи на ту обставину, що мав превагу в русі по відношенню до вказаного потоку автомобілів, а тому, в разі дотримання ОСОБА_1 вимог ПДР України, він міг безперешкодно проїхати вказане перехрестя.

Свідок ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду пояснила, що в день коли відбулось ДТП вона допомагала своїй матері продавати квіти неподалік Байкового кладовища на тротуарі біля перехрестя вул. Грінченка та вул. Байкової. Ввечері, у світлу пору доби (точного часу сказати не може), вона перебувала на своєму робочому місті обличчям до даного перехрестя. При цьому зазначила, що самого світлофору вона не бачила, а тому не може сказати на який сигнал світлофора виїхав автомобіль чорного кольору («Шкода») на вказане перехрестя з вулиці Байкової. Вказує, що з того місця де вона в той час перебувала, їй було видно лише світлофор для пішоходів, однак безпосередньо перед зіткненням вона на нього не дивилась. На запитання захисника Чичкова К.К. свідок пояснила, що під час оформлення ДТП вона писала свої пояснення щодо обставин пригоди під диктовку поліцейського, які потім підписала не читаючи.

До вищенаведених пояснень свідка ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції також ставиться критично, оскільки під час апеляційного розгляду справи свідок уникала чітких відповідей на запитання захисників, давала непослідовні та суперечливі показання, які є кардинально протилежними її письмовим поясненням, які остання власноруч надавала інспектору поліції безпосередньо на місці ДТП , а тому суд приймає в якості доказу її первинні пояснення безпосередньо на місці ДТП, в яких вона чітко вказала, що була свідком ДТП на перехресті вул. Грінченка та вул. Байкової і бачила як автомобіль «Шкода» чорного кольору, рухаючись з гори по вул. Байковій, виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, обігнавши при цьому автомобіль, що вже стояв на цьому світлофорі, поїхав у напрямку моста та здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» сірого кольору, який в цей час рухався по вул. Грінченка на зелений сигнал світлофора (т.1 а.с. 9).

Твердження свідка ОСОБА_6, що свої пояснення вона писала під диктовку інспектора поліції є надуманими, оскільки допитаний в суді першої інстанції інспектор УПП в м. Києві ОСОБА_10, який не був очевидцем події і не є зацікавленою особою пояснив, що 25.07.2017 року складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в тому числі і на підставі показань свідка ОСОБА_6, яка надавала свої пояснення самостійно, без будь-якого тиску.

Отже, всупереч твердженням ОСОБА_1 та поясненням вказаних свідків, висновок суду про порушення водієм ОСОБА_1 п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та об'єктивно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №158152 від 25.07.2017 року складеним відносно ОСОБА_1 за порушення ним п. 8.7.3 е) ПДР України (т.1 а.с. 1); даними схеми місця ДТП від 25.07.2017 року, на який зафіксовано місце зіткнення та взаємного розташування транспортних засобів на проїзній частині одразу після зіткнення (т.1 а.с. 2); письмовими поясненнями іншого учасника ДТП - ОСОБА_3 наданими працівникам поліції безпосередньо на місці ДТП та в суді першої інстанції щодо обставин, за яких відбулась дана дорожньо-транспортна пригода (т.1 а.с. 8, 32-33, 75); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 на місці пригоди (т.1 а.с. 9).

Крім того, дані, що містяться у довідці КП «Київдорсервіс» від 05.09.2017 року про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху та часової діаграми роботи світлофорів на зазначеному перехресті станом на 25.07.2017 року (т.1 а.с. 90-93), зокрема схема пофазного роз'їзду світлофорного об'єкту та часова діаграма роботи світлофорів на зазначеному перехресті станом на 25.07.2017 року, повністю узгоджуються з поясненнями іншого учасника ДТП - водія автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 щодо механізму виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, надані ним на місці події та в суді першої інстанції, в яких ОСОБА_3 зазначав, що 25.07.2017 року приблизно о 16 год. 50 хв. він, керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, рухався у лівій смузі по вул. Грінченка в напрямку Протасового яру та на перехресті вул. Грінченка з вул. Байковою зупинився на червоний сигнал світлофора. Вказував, що його автомобіль стояв на світлофорі третім або четвертим, після чого, дочекавшись коли на світлофорі загорілось зелене світло, автомобілі, що стояли попереду нього розпочали рух, а потім зупинились, у зв'язку з чим він перестроївся у першу смугу та продовжив рух прямо в напрямку Протасового яру і в той час, коли він виїхав на перехрестя, в ліву частину його транспортного засобу врізався автомобіль «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, який виїхав на вказане перехрестя на червоний сигнал світлофора.

Як вбачається з протоколів судового засідання від 20.10.2017 року та 24.10.2017 року (т.1 а.с. 45-47, 78-82) в суді першої інстанції в якості свідків були допитані ОСОБА_11, ОСОБА_8 та інспектор УПП в м. Києві ОСОБА_10, який 25.07.2017 року складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

Так, у своїх поясненнях ОСОБА_11 та ОСОБА_8 зазначали, що були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди та підтвердили, що автомобіль «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Байковій, виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, оскільки вони в цей час рухались на перехресті вулиць Грінченка та Байкової по вул. Грінченка саме на зелений сигнал світлофора.

Таким чином, обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, викладені у поясненнях учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_8 та первинних письмових поясненнях свідка ОСОБА_6 щодо моменту виїзду ОСОБА_1 на перехрестя вулиць Байкової та Грінченка на червоне світло світлофора, узгоджуються між собою та підтверджуються сукупністю інших письмових доказів наявних в матеріалах справи.

Отже, на підставі вищенаведених доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої були пошкоджені транспортні засоби. Вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою та в сукупності з іншими наявними у справі доказами свідчать про те, що саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з виникненням ДТП та пошкодженням транспортних засобів.

Вказані докази спростовують версію ОСОБА_1 щодо його виїзду на перехрестя вулиць Грінченка та Байкової на зелений сигнал світлофора, який незважаючи на перевагу в русі нібито зупинився, пропускаючи зустрічні автомобілі, які рухались по вул. Байковій і повертали ліворуч на вул. Грінченка, після чого продовжив рух прямо, тобто закінчував свій маневр проїзду даного перехрестя, оскільки ці обставини не відповідають матеріалам справи та спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що пояснення водія ОСОБА_3, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_8 та первинні письмові пояснення свідка ОСОБА_6 щодо моменту його (ОСОБА_1.) виїзду на перехрестя вулиць Байкової та Грінченка, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваній постанові, є суперечливими і не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки їх пояснення є логічними, послідовними та повністю узгоджуються як між собою, так і з іншими наявними в матеріалах справи даними, в тому числі з даними довідки КП «Київдорсервіс» від 05.09.2017 року про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху та часової діаграми роботи світлофорів на зазначеному перехресті станом на 25.07.2017 року, які з достатньою повнотою підтверджують висновок суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 п.8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, який виїхав на перехрестя вул. Байкової та вул. Грінченка саме на червоний сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Доводи ОСОБА_1 про порушення судом його права на захист, гарантованого Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, також є безпідставними, оскільки апелянтом не зазначено, які саме норми Конституції України та КУпАП були порушені судом першої інстанції, що призвело до порушення його права на захист та не наведено жодних доказів на підтвердження цих обставин.

Щодо апеляційних посилань ОСОБА_1 на ту обставину, що судом першої інстанції не надано оцінки діям іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_3 та їх відповідності ПДР України, слід зазначити, що працівниками поліції не складався протокол про адміністративне правопорушення відносно водія автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_3, а тому суд не наділений повноваженнями надавати оцінку відповідності його дій Правилам дорожнього руху України та встановлювати його винуватість чи невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення в справі відносно ОСОБА_1

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 вказаних вимог Правил дорожнього руху України та наявності причинно-наслідкового зв'язку між його діями та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2018 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

Під час апеляційного розгляду справи неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 340 грн. - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/33/2018 Категорія: ст. 124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.