П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2018 року м.Бар

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області справу про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, -

- за ч. 1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 069903 від 20.09.2018 року ОСОБА_1 20.09.2018 р. в 21.45 год. керував по вулиці Каштановій в м. Бар, автомобілем ВАЗ-211540, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 в присутності адвоката ОСОБА_2 винним себе не визнав, пояснивши суду, що він працює агрономом в сільському господарстві. 20.09.2018 р. приблизно в 21.45 год. повертався з поля після важких сільськогосподарських робі до дому на автомобілі ВАЗ-211540, державний номерний знак НОМЕР_1. Був зупинений працівниками поліції через непрацюючий ліхтар. На місці усунув вказану несправність. Після цього працівник поліції запитав, чому у нього червоне лице. ОСОБА_1 пояснив, що повертається з поля, де проводив сільськогосподарські роботи. Поліцейський запропонував продути у алкотестер. Оскільки на місці не було жодного свідка та враховуючи інформацію про несправність алкотестера у працівників поліції, ОСОБА_1 відмовився від освідування та просив поліцію завезти його до лікарні для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння лікарем. На його вимогу працівники поліції відмовили.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначені у протоколі, у судове засідання на виклик суду жодного разу не з'явилися, пояснень не надали.

Відповідно до вимог ст.. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КпАП України встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Для виявлення у водіїв ознак алкогольного спяніння, направлення їх для проведення огляду та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, поліцейські зобовязані керуватись нормами КпАП України; Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 №1452/735; Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103.

Згідно п.1, п.3, п.6 розділу ІІ Інструкції (затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р.), огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом у присутності двох свідків (п.4 Порядку, затвердженого постановою Кабміну №1103 від 17.12.2008 р., Розділ І Інструкції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р, ст.266 КУпАП, п.9.4. Інструкції, затвердженої наказом МВС України за №1395 від 07.11.2015 р.).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення (ст.266 КУпАП).

Згідно Постанови КМУ «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або пребування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», п.4 огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники міліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного спяніння, і проведення такого огляду, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 266 КУпАП).

Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, і проведення такого огляду. Згідно п. 2 вказаного Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Згідно п. 6 цього ж Порядку - водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. П. 7 Порядку зазначає, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного в закладі охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який зареєстровано в Мінюсті 11.11.2015 року за № 1413/27958. Знову, таки ж, в п. 2 вказаної Інструкції вказано, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейських є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння, згідно з ознаками такого стану, які вказані у п. 3 цієї ж Інструкції.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, передбачено, п. 27, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП ( 80731-10 ) несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння бо під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості стосовного того, що ОСОБА_1 пропонувалось на місці зупинки транспортного засобу провести огляд із застосуванням технічних засобів.

Ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Судом встановлено, що свідки, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є інспекторами «Муніципальної варти», що підтверджується довідкою КЗ Барської міської ради «Муніципальна варта» № 224 від 17.12.2018 року. Вони разом з працівниками поліції патрулюють у місті, є зацікавленими особами, а тому їх свідчення суд не може взяти як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Направлення ОСОБА_1 для огляду на стан алкогольного спяніння до лікарні не видавалося.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУАП, а саме докази того, що він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Суду неможливо однозначно встановити чи навпаки - спростувати вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні не встановлено факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху (п. 2.5 ПДР України), а саме перебування водія у стані алкогольного спяніння, а ознаки алкогольного спяніння, які зазначені в протоколі, а також відмова порушника від проходження огляду на стан спяніння в такому порядку, як це зазначено в протоколі, не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 9 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Викладене в протоколі про адміністративне правопорушення формулювання вини ОСОБА_1 а саме керування автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, не зазначено у диспозиції ст. 130 КУпАП, а відтак не утворює складу адміністративного правопорушення. Той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного спяніння, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП, оскільки він керував транспортним засобом у тверезому стані.

Керуючись п. 1 ст. 247 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу за ст. 130 ч. 1 КпАП України стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: