Справа № 211/2836/18
Провадження № 3/211/1441/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 серпня 2018 року суддя Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

- за участю особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14.06.2018 року серії БД №075138, 14.06.2018 року о 01.14 год. в м. Кривий Ріг по пр.Гагаріна біля буд.№69, водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, що підтверджується результатами газоаналізатора Alcotest 6820.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину не визнав, пояснив, що його ніхто не зупиняв, він зупинився сам. При наданні вільних пояснень першою версією подій зазначив те, що він не керував транспортним засобом і сидів на пасажирському сидінні і саме свідок, котрий сидів позаду нього врешті решт і був водієм. Потім вже сказав, що все ж таки він сидів за кермом автомобіля і до момент зупинки за власною волею, а не на вимогу співробітників поліції, керував авто. Не заперечував, що на момент освідування був в стані алкогольного спяніння, однак при цьому зауважив, що в такому стані він не керував транспортним засобом. За 5 секунд з моменту зупинення авто і до того, як до авто підійшли поліцейські він ймовірно вжив бутилку пива, або півбутилки горілки. Також вважає, що мав змогу за 5 секунд переміщуватись по всьому салону автівки і тому неможливо однозначно стверджувати, що саме він був за кермом автомобіля.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотав про допит в якості свідків пасажира авто та ОСОБА_5, зазначив, що протокол не відповідає вимогам ст.256 КУоАП.

Вислухавши особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, його захисника, переглянувши відео та дослідивши письмові матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами відповідно ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважає, що факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння, підтверджується сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №075138 від 14.06.2018 року, де зазначено, що ОСОБА_3 в порушення п.п.2.9 «а» ПДР України, керував транспортним засобом в стані спяніння (а.с.1);

- результатом проведення тесту з використанням Alcotest 6820 0,78 ‰ від 14.06.2018 року та актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2, 3);

- даними відеозапису, з якого вбачається, що о 01:15 год. зафіксовано рух авто НОМЕР_1, який зупинився, за кермом сидить ОСОБА_3; о 3:17 год. в присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_3 продув алкотестер та було зафіксовано результат 0,78 ‰ , з яким останній погодився;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7П.(а.с.20)

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Судом встановлено та це вбачається з відеозапису фіксування факту адміністративного правопорушення, ОСОБА_3 керував транспортним засобом, який на вимогу співробітників патрульної поліції, зупинив. Тому, показання ОСОБА_3, які він надав в судовому засіданні з приводу того, що не він керував транспортним засобом та зупинився самостійно, суд розцінює як самозахист та бажання ухилитись від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Ч.3 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція) визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно з п.п.2, 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі-Порядок) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 Порядку огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

П. 4 Порядку встановлено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

При розгляді справи по суті було встановлено, що ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти огляд, на що він погодився, та, продувши газоаналізатор «Драгер», який показав результат 0,78 ‰, з результатами погодився в присутності двох свідків, у зв'язку із чим не було необхідності його доставлення до КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер «ДОР» для проходження огляду лікарем.

Таким чином, не вбачається жодного порушення визначеного законом порядку, який регламентує проходження огляду на стан сп'яніння.

Щодо посилань захисника на недопустимість проколу про адміністративне правопорушення у зв'язку із неточностями, що допущені при його складанні, суд зазначає таке.

Дійсно, в протоколі про про адміністративне правопорушення не записано в графі «свідки чи потерпілі» дані свідків, в присутності яких проводився огляд на визначення стану спяніння, однак до матеріалів справи пояснення свідків долучені та згідно відеозапису такі особи були присутні при огляді. Враховуючи дані обставини, суд вважає протокол про адміністративне правопорушення допустимим доказом, оскільки суто технічна помилка не є підставою для звільнення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, від передбаченої законом відповідальності.

З приводу клопотання про допит свідків суд відмовив в його задоволенні, оскільки обставини правопорушення доведені поза розумним сумнівом сукупністю доказів, що безпосередньо досліджені в судовому засіданні та додаткового доказування не потребують.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Згідно з ст.251 КУпАП суду надані об`єктивні та інші безперечні докази провини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дозволяє суду, визнати останнього винним.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує особу ОСОБА_3, при цьому не встановлені обставини, які пом'якшують або обтяжують його відповідальність.

З метою виховання особи, запобігання новим проступкам, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 адміністративне стягнення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись ст. 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, судовий збір стягнути з ОСОБА_3 на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.27, 213, 221, 248, 249, 252, 283, 284 КУпАП,-

постановила:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу в десяти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя ОСОБА_1