КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1523/2018 Суддя у першій інстанції: ДаниленкоВ.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Чернишенко А.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року та закрити провадження.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також вказує на порушення місцевим судом, під час розгляду справи, норм матеріального та процесуального права.

Також, ОСОБА_3 звертає увагу суду апеляційної інстанції на порушення норм процесуального права, які мали місце з боку працівників патрульної поліції під час проведення його огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та які безпідставно були залишені поза увагою судом першої інстанції.

Зокрема, апелянт вказує на порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП, а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, що хоча він і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою «Драгера», однак його відмова була беззаперечною так, як він готовий був пройти обстеження на стан алкогольного сп'яніння в медичній установі, однак співробітники патрульної поліції відмовилися від проведення огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я та замість цього склали відносно апелянта протокол про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_3 наголошує на тому, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком медичного обстеження на алкогольне та наркотичне сп'яніння, яке ОСОБА_3 пройшов протягом двох годин самостійно в медичній установі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 307316 від 26 вересня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 26 вересня 2018 року близько 01 години 10 хвилин, в м. Києві по вул. А.Ахматової, буд. 3, водій ОСОБА_3 керував автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3 26 вересня 2018 року в м. Києві по вул. А.Ахматової, буд. 3, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 2);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 26 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 (а.с. 3).

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, виявлені працівниками поліції 26.09.2018 року у ОСОБА_3, в розумінні п.п.1, 2 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, що хоча він і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою «Драгера», однак його відмова була беззаперечною так, як він готовий був пройти обстеження на стан алкогольного сп'яніння в медичній установі, однак співробітники патрульної поліції відмовилися від проведення огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я та замість цього склали відносно апелянта протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що спростовуються відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 26 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3, який міститься в матеріалах справи (а.с. 3), з якого вбачається, що ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, пояснивши при цьому, що причиною його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння є безпідставна його зупинка працівниками патрульної поліції.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №307316 від 26.09.2018 р., який було складено відносно ОСОБА_3, останній ознайомився зі змістом, складеного відносно нього, протоколу, зі своїми правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, власноручно зазначив, що зауважень не має та засвідчив це своїм підписом.

Таким чином, вказаним відеозаписом спростовуються доводи ОСОБА_3 щодо недотримання співробітниками патрульної поліції процедури проведення відповідного огляду на стан сп'яніння, а також доводи про недотримання вимог закону під час складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_3 про те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.5 ПДР.

Посилання апелянта на те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком медичного обстеження на алкогольне та наркотичне сп'яніння, яке ОСОБА_3 пройшов протягом двох годин самостійно в медичній установі, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а саме за відмову останнього, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, а не перебування останнього в стані алкогольного сп'яніння.

Будь - яких інших порушень правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції не встановив, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.В.Фрич