Справа № 464/5223/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 33/811/456/18 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 5 листопада 2018 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 5 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді ОСОБА_2 5 вересня 2018 року, о 22.40 год., на вул.Скрипника,17Б, у м. Львові керував автомобілем марки «HYUNDAI COUPE», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду в установленому порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

На постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 5 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції та скасувати дану постанову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначає, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся у його відсутності, оскільки він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки усі повідомлення у справі надсилались на невірну адресу проживання, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вважає висновок судді суду першої інстанції про його небажання з'явитися на розгляд справи необгрунтованим та передчасним. Розгляд справи у його відсутності позбавив його можливості дати пояснення щодо обставин справи.

Щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення, то зазначає, що при його складанні і підписанні було погане освітлення. На його переконання, він підписався у протоколі складеного щодо нього за порушення пп.в п.2.3 ПДР. Про складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, стосовно нього його ніхто не попереджав. Ввважає, що такі дії працівників поліції призвели до необгрунтованого притягнення його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього, при цьому матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений судом про дату, місце та час розгляду справи щодо нього.

Щодо надіслання копії постанови на адресу ОСОБА_2, то слід зазначити, що в матеріалах справи міститьсяйого заява від 13 листопада 2018 року про ознайомлення ним з матеріалами справи (а.с. 15). Крім того, копію даної постанови згідно матеріалів справи він отримав 13 листопада 2018 року, про що відповідно розписався на обкладинці адміністративної справи. Відповідно в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на постанову судді місцевого суду (а.с. 17-24).

З урахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, з урахуванням недотримання суддею суду першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 є поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Факт вчинення ОСОБА_2адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах даної справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 223154 від 05.09.2018 року (а.с. 1), згідно якого він вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, визнав та зі змістом протоколу був згідний, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 05.09.2018 року (а.с. 3, 4), які містяться в матеріалах даної адміністративної справи, згідно яких вони ствердили, що були свідками того, як водій автомобіля марки «HYUNDAI COUPE», н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_2 відмовився на вимогу працівників поліції у встановленому порядку пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Таким чином, наявними у справі доказами стверджується факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, ОСОБА_2порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з'ясовано всі обставини справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що працівники поліції ввели його в оману, не повідомивши про складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, то такі не заслуговують на увагу, оскільки спрямовані на уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що у протоколі зазначена невірна адреса його місця проживання, що спричинило до того, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся у його відсутності, то слід зазначити, що зі змістом протоколу ОСОБА_2 був згідний, про що розписався у ньому (а.с. 1).

Що стосується розгляду справи у відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, що, на думку апелянта, позбавило його можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, то слід зазначити, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було надано таке право, проте апелянтом не надано жодних доказів, які б спростовували його винуу вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вважаю такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи вищенаведене, суддя місцевого суду обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного правопорушення і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 5 листопада 2018 року.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 5 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.