Номер провадження: 33/785/865/18
Номер справи місцевого суду: 522/4905/18
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 04 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 09 березня 2018 року о 01 годині 00 хвилин у м.Одеса, на вул.Розумовського, 2/4, ОСОБА_2 керував автомобілем Nissan Bluebird, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності 2-х свідків. Результат огляду позитивний - 0,54 ‰.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 Правил Дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

1)в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено прізвище водія, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а також не зазначені свідки, які були присутніми під час проходження водієм ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння;

2)суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про допит вказаних свідків;

3)інспекторами патрульної поліції не було запропоновано водію пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я;

4)суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи;

5)суд не взяв до уваги, що огляд на стан сп'янінням був проведений за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» не внесений в перелік спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України;

6)водію ОСОБА_2 не було надано другий примірник акту огляду на стан сп'янінням;

7)в порушення вимог ст.268 КУпАП водію ОСОБА_2 не були роз'ясненні його права та обов'язки.

Крім того, до апеляційної скарги ОСОБА_2 додав клопотання про допит свідків, про призначення почеркознавчої експертизи та про витребування доказів - відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції по факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 13 серпня 2018 року ОСОБА_2 та його захисник не з'явились, при цьому секретар судового засідання намагалась додзвонитися ОСОБА_2 та дізнатися причини його неявки до апеляційного суду, проте абонент на дзвінок не відповів.

В наступне судове засідання, призначене на 23 серпня 2018 року ОСОБА_2 повторно не з'явився, але направив на адресу апеляційного суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи посилаючись на незадовільний стан здоров'я та необхідність підписання договору з новим адвокатом.

В судове засідання призначене на 09 год. 30 хв. 31 серпня 2018 року ОСОБА_2 втретє не з'явився без поважних причин, про причини неявки апеляційний суд не повідомив.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності за відсутності ОСОБА_2 який не з'явився у судове засідання апеляційного суду та не повідомив про причино своєї неявки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд першої інстанції, дотримався вимог статей 245, 252 КУпАП, повно та об'єктивно розглянув справу і прийняв по неї обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №078950, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_2 п.2.9а Правил дорожнього руху України, а саме в зв'язку з тим, що останній, 09 березня 2018 року о 01 годині 00 хвилин у м.Одеса, на вул.Розумовського, 2/4, ОСОБА_2 керував автомобілем Nissan Bluebird, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності 2-х свідків, результат тесту виявився позитивний - 0,54 проміле алкоголю (а.с.2).

При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» останній заначив, що не згоден зі змістом протоколу, проте не конкретизував з яких саме підстав.

В свою чергу, апеляційний суд вважає те, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Крім того, винуватість ОСОБА_2 підтверджується актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп'яніння водія ОСОБА_2 складав 0,54 проміле (а.с.2)

Зазначений акт був підписаний водієм ОСОБА_3 без будь-яких зауважень, що на думку апеляційного суду свідчить, про те, що останній погодився та визнав, що знаходиться у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до роздруківки алкотестеру «Drager» доданої до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №078950 огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу «Drager» Alcotest, результат якого виявився позитивним та склав 0,54 проміле (а.с.3).

Крім того, факт перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння підтверджується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які показали, що огляд водія ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився за їх участю, а результат виявися позитивним. (а.с.5,6).

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними доказами.

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 09 березня 2018 року та інкримінуються ОСОБА_2

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте ОСОБА_2 не з'явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористався своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв'язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 04 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко