ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 12 вересня 2018 року о 16 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався в районі буд. № 27 по вул. Володимира Вернадського в м. Дніпрі, де, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який слідував в попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати водія ОСОБА_1 невинуватим у скоєні вищевказаної ДТП та закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою. Вказує, що суд не взяв до уваги висновок експертного дослідження № 6/10.1/75 від 23 жовтня 2018 року. Також вказує на те, що суд безпідставно, що його автомобіль під час зіткення начебто рухався, однако зазначає, що він зупинився та чекав, поки звільниться протилежна від нього смуга руху зустрічного транспорту. Також вказує на те, що одночасно однією смугою руху може рухатися лише тільки один транспортний засіб. Також зазначає, що розташування водія ОСОБА_2 лівіше відносно автомобіля під керуванням ОСОБА_1на смузі руху, жодним чином не доводить наявності вини останнього. Зазначає, що ДТП сталося в наслідок невиконання водієм автомобіля марки "Тойота" вимог п.12.3. ПДР України, що знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку із скоєнням данної ДТП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вислухавши адвоката ОСОБА_3 та ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення БД № 182805 від 12 вересня 2018 року де зазначені обставини вчинення правопорушення та їх правова кваліфікація а також складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; схемою до протоколу місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, а також пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП; поясненнями водія ОСОБА_2 наданими ним безпосередньо після ДТП та у місцевому суді, відповідно до яких, останній рухався зі сторони пр, Дмитра Яворницького по вул. Володимира Вернадського в напрямку парку ім. Т.Г. Шевченко в м. Дніпро по лівій смузі, оскільки з правої сторони знаходився автомобіль «Субару», який, в момент наближення до нього, несподівано став різко змінювати траєкторію руху ліворуч, у зв'язку з чим відбулось зіткнення з його автомобілем, контактування у який прийшлось в праву передню частину; поясненнями ОСОБА_1, наданими ним безпосередньо після ДТП та у місцевому суді, відповідно до яких він рухався по вул. Володимира Вернадського прямо зі сторони вул. Рогальова в напрямку парку ім. Т.Г. Шевченко та мав намір припаркуватись з лівої, протилежної, сторони дороги, а тому зупинився для того щоб здійснити поворот і через декілька секунд відчув зіткнення з його автомобілем, що відбулось в результаті ДТП з автомобілем «Тойота», який рухався позаду в попутному напрямку.

Відповідно до пункту 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення зазначеної норми Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 . підтверджується, протоколом огляду місця ДТП, де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, локалізація яких свідчить про наявність причинного зв'язку з наслідками, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, підписаними обома учасниками ДТП, показань учасників ДТП, свідків, з характеру отриманих транспортними засобами пошкоджень, зафіксованих в протоколі огляду місця ДТП, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що зіткнення між автомобілями відбулось під час зміни напрямку руху ліворуч водієм ОСОБА_1, чим останній створив непередбачувану перешкоду іншому водієві ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку, у зв'язку з чим траєкторії руху обох водіїв перетнулись між собою, що призвело до наслідків, які настали. Крім того, з даної схеми вбачається, що розмір розділової смуги дозволяє проїзду двох автомобілів. Дана схема підписана уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, та заперечень, щодо розташування зазначених транспортних засобів.

Таким чином, до пояснень водія ОСОБА_1 які була надані в місцевому суді, так і наведені в апеляційній скарзі та безпосередньо у судовому засіданні апеляційного суду, стосовно його пояснень, що його автомобіль перебував у нерухомому стані та щодо наявності - відношусь критично, оскільки дане твердження спростовується наявними в матеріалах справи доказах, в об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Також не заслуговує на увагу і висновок експертного дослідження № 6/10.1/75 від 23 жовтня 2018 року не може бути визнаний прийнятним, оскільки зроблений зацікавленою стороною. Крім того, експерт не повідомлявся про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку. Будь якого клопотання про призначення судової технічної експертизи, сторонами не заявлялось, що в даному випадку є правом сторін а не обов'язком суду. Таким чином місцевий суд правильно не надав оцінки та не взяв до уваги зазначений висновок. А всі інші доводи з цього питання зводяться до переоцінки доказів.

Пояснення які надані ОСОБА_2, повністю узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказам, не суперечать між собою, тому у апеляційного суду сумнівів стосовно їх правдивості не виникає.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаного пункту 10.1 знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Інші докази відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, погоджуюсь з висновком суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., оскільки таке стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних підстав для скасування постанови місцевого суду.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя : А.О. Пістун