Провадження № 3/761/177/2018
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2018 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Циктіч Віталій Михайлович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника радіостанції військової частини НОМЕР_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 17220 КУпАП,
у с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17.11.2017 сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 15.11.2017 приблизно о 20 год. перебував на території військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , у нетверезому стані в умовах особливого стану. Факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння підтверджений даними тесту, проведеного за допомогою приладу «Драгер», вміст алкоголю становив 0,24 проміле.
На думку особи, яка склала протокол, вказаними діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 17220 КУпАП.
Гр. ОСОБА_2 до суду не прибув.
Суддя, дослідивши матеріали справи протокол про адміністративне правопорушення від 17.11.2017, результати тесту на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , проведеного за допомогою приладу «Драгер» від 15.11.2017 № 29, протокол медичного освідчення для встановлення факту споживання алкоголю та стану сп`яніння від 15.11.2017, інші долучені документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає, зокрема, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково зазначаються суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Частиною 3 ст. 17220 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за появу військовослужбовця на території військової частини у нетверезому стані в умовах особливого періоду.
Таким чином, матеріалами справи має бути доведено, що правопорушення вчинене військовослужбовцем під час дії особливого стану. Отже, з диспозиції вказаної норми вбачається, що остання має відсилочний характер, тобто порядок введення, дії та припинення особливого стану передбачені спеціалізованим нормативно-правовим актом.

Водночас, протокол та долучені матеріали не містять обґрунтованого посилання на норму відповідного законодавчого акту, яким визначено, що на момент вчинення проступку діяв особливий стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Суддя приймає до уваги, що з моменту ратифікації Європейськаї Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі -ЄСПЛ)

У зв`язку з цим, розгляд справ вимагає забезпечення всіх гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, права на справедливість судового розгляду; публічність розгляду справ.

У справі «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зауважив, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення недопустимо уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

За таких умов особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

З наведеного витікає, що суд уповноважений досліджувати виключно матеріали, які надані йому відповідним органом, тобто протокол та долучені до нього документи, на підставі чого має дійти висновку про наявність або відсутність у діях особи зазначеного у протоколі правопорушення.

Вихід за межі складеного уповноваженим органом протоколу свідчить про перевищення судом своїх повноважень, чим порушуються положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи відсутність у матеріалах справи посилання на відповідний нормативно-правовий акт, який роз`яснює порядок введення, дії та припинення особливого стану, суддя дійшов висновку про недоведеність складу адміністративного проступку у діях ОСОБА_1 .

За положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

У силу статті 247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 247, 278, 280, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 17220 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представникомупродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Циктіч