Апеляційний суд Житомирської області
Справа №760/7537/18 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І. В.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, працюючого в політичній партії «Об'єднання самопоміч»,

в с т а н о в и в :

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 23 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до постанови 17.03.2018 року о 02 годині 30 хвилин, в м. Києві, площа Севастопільська, 5, ОСОБА_1 керував автомобілем Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1, який належить UAB Euroholding, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота; від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На постанову суду ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі щодо нього за відсутністю події та складу правопорушення.

Вважає, що постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи та винесена з порушення норм матеріального і процесуального права. Суд однобічно й неповно з'ясував обставини справи, що призвело до передчасного висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який є в справі зазначено прізвища, ім'я, по-батькові двох свідків та їх адреси, натомість у екземплярі протоколу, який було надано йому не зазначено дані свідків, а лише вказано одне прізвище та ім'я особи без зазначення її по-батькові, та не зазначено жодної адреси. Тобто, існують розбіжності двох екземплярів протоколу про адміністративне правопорушення і вбачається дописування поліцейськими даних, що не були вказані при складені протоколу.

Вважає, що такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.254 КУпАП чим порушено його право на захист.

Крім цього, зазначає, що відеозапис з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, який суд визнав як доказ не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, у рапорті інспектора УПП в м. Києві та у матеріалах справи.

Суд розглянув справу формально, не допитавши свідків в судовому засіданні та зробив свій висновок, що ґрунтується на недопустимих доказах та припущеннях.

Також, вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсторонення його від керування транспортним засобом, а зазначено, що йому видано тимчасове посвідчення водія з яким він продовжив подальший рух автомобілем.

Після зупинки його автомобіля, поліцейський запропонував йому тільки подихати в алкотестер «Драгер», а пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі він не пропонував.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 17.03.2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відео реєстратора, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку з використанням спеціального технічного приладу «Драгер» або у медичному закладі у присутності двох свідків; рапортом інспектора роти №6 батальйону №3 полку №1 УПП в м. Києві Чемусь Л.М. від 17.03.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі матеріалів відеозапису працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, оскільки певні ознаки (порушення мови, нестійка хода) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп'яніння, а також керував автомобілем.

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом прядку (за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків та у закладі охорони здоров'я) відмовився.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

Враховуючи, що вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, а не лише даними протоколу про правопорушення, в тому числі присутність при відмові ОСОБА_1 пройти медичний огляд свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується матеріалами відеозапису з нагрудної камери поліцейського, їх письмовими поясненнями підстав для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом суд апеляційної інстанції не вбачає.

Як засвідчують матеріали справи працівниками поліції та судом не було порушено право на захист ОСОБА_1, йому було роз'яснено його права, він мав достатньо часу щоб організувати свій захист, в тому числі скористатись допомогою адвоката, заявити клопотання про допит свідків та подати нові докази. Однак ОСОБА_1 своїми правами не побажав скористатись, в судове засідання не з'явився, а подав клопотання про закриття справи на підставі ст. 38 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1, що використання пристрою «Драгер» заборонено законодавством, а мундштук не був запакований є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи, крім того ОСОБА_1 не був позбавлений можливості, в разі незгоди з результатами та запропонованим способом проходження медичного огляду, вимагати проходження огляду в закладі охорони здоров'я та надати відповідні письмові пояснення чим не побажав скористатися, хоча таке право йому роз'яснювалось.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування не є підставою для скасування відсутність у протоколу даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 23 червня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області В.В. Ляшук