Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/253/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Авраменко О. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Гончар В.М., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 липня 2018 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнено судовий збір в розмірі 352,40 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 18 квітня 2018 року о 23 год. 22 хв. на 21 км 200 м автодороги М-04 «Знам'янка-Луганськ-Ізварино», керував автомобілем «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.07.2018, вказану постанову суду скасувати, адміністративну справу щодо нього закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом справу було розглянуто за його відсутності, так як в період розгляду справи та до 20.07.2018 він знаходився на лікуванні оскільки протягом більше двох місяців нога була загіпсована, а направлену до суду 16.07.2018 його заяву про відкладення розгляду справи суддя до уваги не взяв. Про прийняте судом рішення дізнався 25.07.2018 отримавши відповідну постанову, у зв'язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Також посилаючись на вимоги статей 20,26,31,40 Закону України «Про Національну поліцію», накази Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 № 14/1, від 03.02.2016 № 100, ставить під сумнів правомірність використання працівниками поліції відеореєстратора, за допомогою якого фіксувалась подія за наслідками якої стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. На зазначене суд уваги не звернув, не перевірив законність використання працівниками поліції відеореєстратора. Вважає, що будь-які дані навіть якщо вони зафіксовані поліцейськими якимись приладами, не є належними доказами.

Вказує на те, що в порушення п.6,7 розділу 1 Інструкції від 9.11.2015 № 1452/735 затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, йому на місці зупинки транспортного засобу не пропонувалось пройти огляд для визначення стану сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування та в найближчому закладі охорони здоров'я, в тому числі і в присутності свідків.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_3 будучи своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явився, поважні причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За вказаних обставин, враховуючи вимоги ч.2 ст.268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_3

Враховуючи причини, зазначені в апеляційній скарзі за яких ОСОБА_3 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне поновити йому строк на її оскарження.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази - зміст протоколу, пояснення свідків, відео з нагрудних відеореєстаторів поліцейських, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга в частині скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини справи і, врахувавши досліджені по справі докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний висновок суду об'єктивно підтверджується матеріалами справи, зокрема результатами протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 237052 від 18.04.2018, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дисками запису події, відповідно яких ОСОБА_3 18.04.2018 о 23.22 год. на 21 км 200 м автодороги М-04 «Знам'янка-Луганськ-Ізварино», керував автомобілем «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння та від проходження на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку відмовився в присутності свідків.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений відповідно до ст. 256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП, а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст. 280 КУпАП.

При накладені стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, суд врахував особу правопорушника, характер вчиненого, ступінь вини, майновий стан і застосував до ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_3 щодо необхідності скасування постанови суду та закриття провадження в справі за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими. Навпаки повністю спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_3, письмовими поясненнями свідків, дисками запису події.

Так, суд першої інстанції приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, врахував порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння закріплений у ст. 266 КУпАП та більш детально відображений в Інструкції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункту 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Також суд врахував, що відео з нагрудних реєстраторів поліцейських вбачається, що 23 год. 18 хв. поліцейським зупинено автомобіль «DAEWOO LANOS» під керуванням ОСОБА_3 В ході спілкування поліцейський встановив наявність у ОСОБА_3 порушення координації рухів, мови, а тому запропонував йому пройти огляд з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння в медичному закладі, роз'яснив наслідки такої відмови, однак ОСОБА_3 відмовився пройти відповідний огляд. В подальшому, поліцейським запрошено ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як свідків, в присутності яких поліцейським знову запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння в медичному закладі, на що останній відмовився.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 6 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В зазначеному відео зафіксовано процес складання протоколу про адміністративне правопорушення, його оголошення та вручення копії протоколу ОСОБА_3

Вказані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_3, порушивши вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Також ОСОБА_3 в апеляційній скарзі посилається на те, що справа була розглянута судом першої інстанції без його участі. Однак апеляційний суд вважає, що зазначене не є достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів судом першої інстанції розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями ОСОБА_3 у зв'язку з його перебуванням на лікарняному (а. с. 13, 15).

На запит суду Міська лікарня №1 м. Олександрії повідомила, що з 10 травня 2018 року ОСОБА_3 перебуває на амбулаторному лікуванні та йому встановлено наступний діагноз: Пошкодження зв'язочного апарату правого колінного суглобу. Гемартроз. Комбінована контрактура правого колінного суглобу. Термін лікування 1,5-2 місяці з моменту отримання (а. с. 20 - 24).

16 липня 2018 року ОСОБА_3 своєчасно був повідомлений про місце і час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 03 липня 2018 року судової повістки про виклик, однак черговий раз в судове засідання на 16 липня 2018 року не з'явився.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_3 був обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, що справа стосовно нього перебуває у провадженні суду та в свою чергу судом сповіщений належним чином про час і місце розгляду справи, при цьому перебуваючи не на стаціонарному, а на амбулаторному лікування, не вжив заходів для явки до суду, а тому місцевий суд правильно дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Окрім того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

До того ж, ОСОБА_3 було забезпечено право бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази, що доводять його невинуватість тощо. Проте, апелянт своїм правом не скористався, у судове засідання апеляційного суду не з'явився, поважні причини неявки не повідомив.

Будь яких доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання винним ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об'єктивно з'ясував всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи зазначене посилання ОСОБА_3 на вимоги статей 20,26,31,40 Закону України «Про Національну поліцію», накази Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 № 14/1, від 03.02.2016 № 100, відповідно яких апелянт ставить під сумнів правомірність використання працівниками поліції відеореєстратора, за допомогою якого фіксувалась подія, не можуть бути враховані як підстави для скасування постанови суду першої інстанції.

За вказаних обставин доводи ОСОБА_3 про свою невинуватість у вчинені адміністративного правопорушення розцінюється як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, а тому вимоги його апеляційної скарги щодо скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 липня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Згідно оригіналу

(суддя підпис)

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області В.М. Гончар