П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Карабак Л.Г., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживає за адресую: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2018 р. о 03 год. 00 хв. по наб. Дніпровська, 13-Б, водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом Daewoo номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння: а саме (зіниці очей які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, вираження тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання, особа яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з'явився, вину не визнав.

Згідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так,ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно до абз. 1 п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, що відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом МВС, Міністерства охорони здоров'я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24.02.1995 р.).

Згідно до абз. 4 п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, що для притягнення до відповідальності заст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Окремий склад адміністративного правопорушення утворює відмова від проходження огляду на стан сп'яніння за наявності об'єктивних сумнівів у тверезості водія, всупереч правил п.2.5. ПДР України.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1, вбачається порушення п. 2.5 ПДР України та наявний склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2, підтверджується відомостями, відміченими в протоколі про адміністративне правопорушення БД 162076 від 22.10.2018 року, письмовими поясненнями свідків, його власноручними поясненнями у протоколі, та даними, які зафіксовані на відеодиску з нагрудного реєстратора, відповідно до яких водій, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі. Крім того враховується, що ОСОБА_1, самостійно письмово визнав вину, про зробив запис у протоколі.

Так, будь-яких порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, які б вказували на неправомірність дій уповноважених працівників поліції, судом не встановлено.

Отже, враховуючи, що за відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, а тому вимагає накладення відповідного стягнення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нею нових правопорушень, особу порушника, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_1, адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 33, ст. 130,251, 252, 268, 283-287, 291, 292 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Строк позбавлення права керування транспортним засобом ОСОБА_1, обчислювати з дня здачі або вилучення документів, що посвідчує це право.

Стягнути з ОСОБА_1, судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0.2 розміру від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 352 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя: Л. Г. Карабак