ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду ОСОБА_1, при секретарі Васюк А.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого суддею Садгірського районного суду м. Чернівців, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн.00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 352 (триста пятдесят дві ) гривні 40 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 26.07.2018 року о 02 год.30 хв. керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 в м. Чернівці, Театральна площа, 1, з ознаками алкогольного спяніння : запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду від 25.10.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП щодо нього скасувати, а провадження по справі закрити. Вказує на те, що постанова районного суду є незаконною та підлягає скасуванню в звязку із неповним зясуванням всіх істотних обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що мотивувальна частина протоколу про адміністративне правопорушення складена з порушенням вимог п.3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування

Справа №33/822/44/18 Головуючий у І інстанції: Мінів О.І.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Семенюк К.М.

під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2017 року № 1452/735, оскільки в ній зазначена тільки одна з ознак алкогольного спяніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, а інші ознаки зазначені в протоколі, як нестійка хода та нечітка мова, не передбачені інструкцією.

Вказує на те, що поліцейський проводить огляд на стан спяніння лише за наявності двох і більше ознак, як це передбачено п.1 розділом 2 вищевказаної інструкції. Однак районним судом при розгляді справі вказані порушення не були враховані.

Також апелянт посилається на те, що на місці зупинки автомобіля він попереджав поліцейських про захворювання у нього шлунково-кишкової системи організму, а тому сам запропонував пройти огляд в медичному закладі на стан спяніння.

В приміщенні Чернівецького обласного наркологічного диспансеру лікар запропонував йому підписати заяву про проходження добровільного огляду на стан спяніння та заяву про надання згоди щодо розголошення персональних даних.

Однак, апелянт відмовився підписувати дані документи, посилаючись на те, що вони не передбачені чинним законодавством України. Натомість зазначив, що медичний огляд повинен проводитися на підставі направлення поліцейським, якого він не бачив. Лікар - нарколог, яка визнала його відмову від написання заяв, як спосіб ухилення від проходження огляду, в подальшому склала довідку, в якій заначила, що він відмовився від медичного огляду.

Також апелянт обґрунтовує свої вимоги тим, що після того як працівники поліції його доставили на Театральну площу, що в м. Чернівцях, він звернувся в лікарню ЛШМД в м. Чернівці, де пройшов медичний огляд у визначеному законом порядку, однак алкоголю у нього в крові не було виявлено.

Крім того, апелянт зазначає, що свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не були присутні під час медичного огляду в приміщенні ЧОНД. Останні підійшли пізніше і спілкування з ними проходило біля входу до приміщення за відсутності лікаря. Тому вважає, що пояснення свідків є упередженими і не можуть братися до уваги.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, у відмові в проходженні огляду на стан спяніння в законному порядку, доведено протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 410918 від 26.07.2018 р., письмовими поясненнями свідків, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції від 26.07.2018 року, довідкою №1527 лікаря-нарколога ЧОНД ОСОБА_4 від 26.07.2018 року, копією журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому міститься запис, що ОСОБА_2 відмовився пройти медичний огляд за №1526 від 26.07.2018 року та іншими доказами по справі.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 410918 від 26.07.2018 р. було підтверджено те, що 26.07.2018 року о 02 год.30 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 в м. Чернівці, Театральна площа, 1, з ознаками алкогольного спяніння : запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова.

Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як було встановлено районним судом, так і апеляційним судом при перегляді справи, що протокол серії БД № 410918 від 26.07.2018 р., складений уповноваженою на те посадовою особою органу національної поліції у відповідності до вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП, де вказана дата і місце його складання, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу ОСОБА_2, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, яким передбачено відповідальність за дане правопорушення, прізвище та адреси свідків.

В даному протоколі також зазначено, що у водія ОСОБА_2 наявні ознаки алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова.

Пунктом 1 розділом 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2017 року № 1452/735 передбачено, що за наявності ознак, зазначених у пункті 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Пункт 3 розділу 1 вищезгаданої інструкції вказує на те, що ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_2, зазначені три ознаки алкогольного спяніння, одна із яких співпадає з п.3 інструкції - запах алкоголю з ротової порожними, про що і не заперечував ОСОБА_2, як в суді першої, так і апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає, що відповідно до вищевказаної інструкції поліцейський повинен виявити хоча б одну із ознак алкогольного спяніння у водія транспортного засобу, для того щоб останній підлягав огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Посилання апелянта, на те, що поліцейський проводить огляд на стан спяніння за наявності двох і більше ознак є необгрутованими та не заслуговують на увагу.

Також як встановлено п.п.6.7, розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоровя. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції додатково пояснив, що дійсно 26.07.2018 року приблизно о другій годині він керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 в м. Чернівці, Театральна площа, 1 та був зупинений працівниками поліції за нібито порушення ПДР України. При розмові з працівниками поліції, в останніх виникла підозра у тому, що він перебуває в стані алкогольного спяніння. Після чого працівник поліції запропонував пройти йому на місці огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер». Але так як у нього є ряд захворювань, він від вказаного огляду відмовився і запропонував працівникам поліції поїхати до медичного закладу для його проведення. Зазначив, що поліцейський при цьому повинен був оформити направлення.

Згодом його було доставлено працівниками поліції до Чернівецького обласного наркологічного диспансеру для проведення медичного освідчення. В диспансері лікар-нарколог, яка не представилась, одразу вказала, що потрібно заповнити заяву-згоду на проведення огляду. Однак, чим саме передбачено заповнення такої заяви, лікар не обґрунтувала. На його пропозицію здати кров на аналіз, остання відмовила.

Після цього, він заявив працівникам поліції про те, щоб вони повторно видали направлення для проведення його огляду на стан спяніння до лікарні швидкої медичної допомоги, оскільки в диспансері він не бажав проходити огляд, в звязку з упередженим ставленням лікаря - нарколога щодо нього. Також суду пояснив, що по приїзду свідків до ЧОНД, на вулиці він вказував на те, що не відмовляється від проведення освідчення, однак, не бажає проходити огляд в даній установі, оскільки лікар - нарколог ставилась упереджено до нього. Наполягав на тому, щоб пройти освідчення в лікарні швидкої медичної допомоги по вул. Фастівська в м. Чернівці. Однак, працівники поліції даний факт прийняли як відмову та склали щодо нього протокол. Крім того, посилався і на те, що один із свідків ОСОБА_6 не може бути свідком, так як є зацікавленою особою та знайомий із працівником поліції, який оформляв протокол.

Поясненнями двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було підтверджено той факт, що ОСОБА_2 відмовився проходити медичний огляд в ЧОНД 26.07.2018 року (а.с. -4,5).

З прослуховуваних в судовому засіданні на аудіозаписі пояснень свідка ОСОБА_6, вбачається, що його та ОСОБА_5 запросили бути свідками відмови водія від проходження медичного освідчення. По приїзду до Чернівецького наркологічного диспансеру він був очевидцем того, що водій ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан спяніння в ЧОНД, однак бажав пройти його в іншій медичній установі. Також зазначив, що він працював колись на каналі ТВА монтажером. Крім цього, повідомив, що працівник поліції, який оформляв протокол про адміністративне правопорушення, навчався з ним в одному коледжі, однак не був його одногрупником.

Апеляційний суд вважає, що пояснення вищевказаних свідків є належними та допустимими доказами по даній справі та у суду немає сумніву щодо їх неупередженості.

ОСОБА_2 в суді першої інстанції зазначав, що підстав не довіряти свідку ОСОБА_6 у нього немає, що також було підтверджено під час перегляду з відеозаписів нагрудних камер працівників поліції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта з приводу неупередженості свідка ОСОБА_6 по відношенню до нього є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, а саме, з довідки КМУ Чернівецького обласного наркологічного диспансеру від 26.07.2018 року № 1527 щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що водій ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду (а.п. 3 - довідка).

Посилання апелянта на те, що в медичному закладі лікар-нарколог пропонувала написати заяву-згоду на обробку персональних даних щодо нього та дозвіл на його огляд і що ці вимоги лікаря-нарколога при проведенні медичного огляду не передбачені чинним законодавством є необґрунтованими.

Так, із переглянутих судом дисків з бодікамер працівників поліції, було встановлено те, що лікар нарколог неодноразово пропонувала ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння згідно вимог інструкції, з використанням спеціальних технічних засобів та проведенням лабораторних досліджень. Однак, ОСОБА_2 в категоричній формі відмовлявся від такого огляду, посилаючись на хворобу та його релігійні переконання (а.п. 7- диск).

В звязку з вищевикладеним, районний суд вірно оцінив зазначені дії ОСОБА_2, як ухилення останнього від проходження медичного огляду на стан спяніння в Чернівецькому наркологічному диспансері.

Крім того, апеляційний суд враховує, що вищевказаний заклад, у який був направлений ОСОБА_2 для проведення медичного освідчення, входить до переліку установ охорони здоровя, які мають право на проведення медоглядів з метою виявлення стану алкогольного спяніння.

Також апеляційний суд не може погодитися з доводами апелянта з приводу того, що він не бачив письмового направлення поліцейського для огляду водія на стан спяніння, яке передбачене інструкцією.

Так, матеріалами справи підтверджено, що інспектор УПП в Чернівецькій області Чолан В.В., який був допитаний в суді першої інстанції зазначив про те, що він видавав направлення на огляд водія ОСОБА_2І до Чернівецького наркологічного диспансеру, з яким ОСОБА_2 був ознайомлений, зауважень чи заперечень останній не висловлював. Вказане направлення він передав лікарю-наркологу, яка робила запис до журналу реєстрації медичних оглядів.

З відеозапису нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_2 без направлення не погоджувався їхати до медичного закладу на огляд. Лише після його письмового оформлення, ОСОБА_2 було доставлено до медичної установи.

Також судом було встановлено, що в Чернівецькому наркологічному диспансері лікар - нарколог повідомляла ОСОБА_2, що останній підлягає огляду згідно письмового направлення, наданого їй працівниками поліції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відеозаписами нагрудних камер працівників поліції від 26.07.2018 року, які були оглянуті судом під час розгляду справи, обєктивно зафіксований перебіг подій, що мали місце за участю водія ОСОБА_2

Посилання апелянта на ті обставини, що він пройшов медичний огляд у визначеному законом порядку в ЛШМД м. Чернівці та згідно висновку алкоголю у нього в крові не було виявлено, апеляційним судом не береться до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4, 5 ст.266 КУпАП встановлено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за його результатами проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоровя реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоровя. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, пунктом 9 розділу 2 вищезгаданої інструкції вбачається, що результати огляду водіїв транспортних засобів в закладах охорони здоров`я можуть вважатися достовірними лише в тому випадку, якщо такий огляд проведено в присутності поліцейського та не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Відповідно до п.22 інструкції висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, складені з порушенням, вважаються недійсними.

Згідно матеріалів адміністративної справи, вказаний акт судово-медичного дослідження, який надав ОСОБА_2 в суді першої інстанції, отриманий з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Як було встановлено в суді першої інстанції та перевірено в суді апеляційної інстанції, що дослідження крові ОСОБА_2 було проведено у зв`язку з самостійним зверненням 26 липня 2018 року (без посилання на час), та після спливу двох годин з моменту вчинення даного адміністративного правопорушення 02 години 30 хвилин 26.07.2018 року, а також у відсутності поліцейського, що не відповідає положенням ст. 266 КУпАП та вважається недійсним.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що патрульними поліцейськими під час оформлення матеріалів щодо ОСОБА_2 за ч.1ст.130 КУпАП були дотримані вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, поліцейським вірно було зазначено порушення п.2.5 ПДР України - відмова водія пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного спяніння, а районний суд всебічно, повно і об'єктивно з'ясував вказані обставини справи та вирішив її в точній відповідності із законом.

Посилання апелянта на порушення вимог КУпАП та інструкції є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді справи.

Доводів та доказів, які би спростовували висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не було надано.

З урахуванням всіх обставин справи, підстав для скасування постанови судді районного суду і закриття провадження по справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 266, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити - без задоволення, а постанову судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом : суддя К.М. Семенюк