Справа № 592/9537/18
Провадження № 3/592/1621/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Хитров Борис Володимирович, за участю прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_1, особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського управління Департаменту внутрішніх справ Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.м.т. Чаплинка Чаплинського району Херсонської області, українця, громадянина України, працюючого командиром батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серія МР078782 виданий Чаплинським РВ УМВС України в Херсонській області 17.02.2004 р., РНОКПП НОМЕР_1,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

встановив:

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 працюючи командиром батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та будучи, відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст.45 вказаного Закону, без поважних причин, маючи всі необхідні можливості, несвоєчасно, а саме 04.04.2018 року подав декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р., чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визнав, однак не погодився з обставинами вчинення правопорушення, викладеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Додатково пояснив, що 02.03.2018 р. заповнив та подав декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р., однак на початку квітня 2018 р. працівник кадрової служби повідомив його про те, що його декларація відсутня в Єдиному Державному реєстрі декларацій. ОСОБА_2, переглянувши Єдиний Державний реєстр декларацій, та впевнившись, що його декларація там дійсно відсутня 04.04.2018 р. заповнив та подав декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р. заново. Умислу на неподання декларації у нього не було. Розкаюється у скоєному.

Прокурор Кулинич Л.С. обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_2 ознак діянь, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який визнав свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, прокурора Кулинич Л.С. та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією» розяснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб'єктів вказаного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так ст.172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

Крім того, згідно з п.2 розяснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обовязкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Граничним терміном подачі декларації для ОСОБА_2 був термін, визначений законом до 01.04.2017 р.

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік ОСОБА_2 подана до Реєстру 04.04.2017 р.

Однак, за даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування 02.03.2018 р. ОСОБА_2 заповнив декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р. та натисну кнопку «Подати документ» але не підтвердив дану дію накладанням ЕЦП. Ці ж обставини підтвердив і сам ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснивши, що вважав що подав декларацію натиснувши кнопку «Подати документ» та дізнавшись 04.04.2018 р. що його декларація неподана заповнив та подав її заново.

Суд, бере до уваги доводи ОСОБА_2, про те, що у нього не було умислу на несвоєчасне подання декларації, оскільки останній за його словами намагався подати вчасно декларацію та вважав що подав її. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості як зворотній доказ показанням ОСОБА_2, тобто не доведено що в останнього був умисел на несвоєчасне подання електронної декларації, оскільки дізнавшись 04.04.2018 р. про відсутність своєї декларації в Єдиному державному реєстрі декларацій ОСОБА_2 відразу заповнив та подав її.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що провина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 24 липня 2018 року № 8-2018, в якому зазначено обставини вчинення правопорушення ОСОБА_2, Послідовністю дій користувача «Єдиний Державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_2, та іншими матеріалами справи.

Обставиною, що помякшує покарання суд визнає щире каяття, відсутність умислу приховати свій майновий стан, відсутність настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам.

Обставин, що обтяжують відповідальність в суді не встановлено.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості накладення стягнення на ОСОБА_2 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст.22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22 КУпАП закон не містить.

Таким чином, враховуючи обставини справи, те, що ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, з 2004 року навчався та проходив службу в правоохоронних органах України, є особою молодого віку, беручи до уваги субєктивне ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, а саме те, що він не мав на меті умисно приховати свій майновий стан, щиро розкаявся у вчиненому, дане правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 10, 22, 33, 36, 172-6 ч.1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією», суд, -

постановив:

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП, згідно ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 ст.172-6 ч.1 КУпАП, закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Б.В. Хитров