КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови, ОСОБА_1 11.12.20197 року о 16 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі сполученням с. Мирони - с. Оленівка Балтського району Одеської області, не врахував погодні умови, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив виїзд за межі проїзної частини, що призвело до механічних пошкоджень вказаного транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 13.03.2018 року, а провадження в справі щодо нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП щодо повного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без його участі, чим позбавив його можливості реалізувати свої права, зокрема надати пояснення по справі, заявити необхідні клопотання, і копія прийнятого рішення йому не направлялась, що є порушенням вимог ст. 285 КУпАП.

Також вказує, що суддя в оскаржуваній постанові посилаючись на складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, як на доказ його вини, не взяв до уваги його пояснення, в яких він зазначав, що дана дорожньо-транспортна пригода сталась виключно з вини відповідних служб, які мали б стежити за станом дороги.

Крім того, на переконання апелянта, вказана постанова прийнята без дослідження та врахування даних про особу порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин, як того вимагають приписи ст. 33 КУпАП при обранні виду адміністративного стягнення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Під час апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що правил дорожнього руху він не порушував, а причиною дорожньо-транспортної пригоди були погодні умови ожеледиця та незадовільне утримання проїзної частини, на якій не було встановлено попереджувальних знаків про проведення дорожніх робіт, відсутня огорожа біля водойому, а тому, на переконання апелянта, дана ДТП відбулась виключно з вини відповідних служб, які б мали стежити за станом дороги.

Незважаючи на заперечення своєї вини, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.12.1 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №367082 від 11.12.2017 року, згідно якого ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом не врахував погодні умови, не вибрав безпечну швидкість, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини (а.с. 2); даними схеми місця ДТП, яка без зауважень підписана водієм ОСОБА_1 та понятими (а.с. 3); поясненнями самого ОСОБА_1, наданими ним на місці дорожньо-транспортної пригоди, в яких останній вказував, що рухаючись по спуску з гори, він не впорався з керуванням, оскільки дорожнє покриття було вкрито льодом, внаслідок чого його автомобіль виїхав за межі дороги у ставок (а.с. 4).

Отже, досліджені судом першої інстанції дані, що містяться в матеріалах справи з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вищезазначених вимог правил дорожнього руху, а тому його доводи про порушення судом першої інстанції положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, який неповно з'ясував обставини даної справи і не врахував його пояснення при винесені оскаржуваної постанови є безпідставними та не приймаються апеляційним судом до уваги.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

При цьому дорожня обстановка це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, а саме пора року, період доби, атмосферні явища, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості руху та прийомів керування транспортним засобом.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про відсутність його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки виходячи зі змісту положень п.12.1 ПДР України, саме на водієві лежить обов'язок щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, який під час керування транспортним засобом повинен враховувати дорожню обстановку, в тому числі пору року, атмосферні явища, стан поверхні проїзної частини і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, як в даному випадку, в умовах ожеледиці та незадовільного стану дорожнього покриття.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.12.1Правил дорожнього руху України, а тому постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 13.03.2018 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/211/2018 Категорія: ст.124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.