АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1745/2018 Постанова винесена суддею Броновицькою О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., за участі: ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Києві, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 23 січня 2018 року о 19 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1, по пр. Ватутніна, 11 в м. Києві, порушила п.п. 2.3.б, 10.1, 10.2, 10.3 ПДР, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, виїжджаючи з автозаправної станції та змінюючи напрямок руху, а саме перестроювання, не надала дорогу автомобілю «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_4.), який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтись, в результаті чого здійснила зіткнення з указаним автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року закрито провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрити на підставі п. 7 ст. 247, ч. 2 ст. 38 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що відповідно до змісту ч. 2 ст. 38 КУпАП для обчислення встановленого строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі у зв'язку із його закінченням, необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, проте даних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було. Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 не з'ясував усіх обставин справи, як того вимагає ст. 280 КУпАП, а провівши судовий розгляд і дослідивши численні докази, взагалі не надав їм будь-якої оцінки, отже були порушені вимоги закону щодо обов'язкового встановлення в діях ОСОБА_2 наявності чи відсутності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що в свою чергу суттєво ускладнює потерпілому отримання відшкодування по страховим виплатам.

Крім того, як стверджує апелянт, в матеріалах справи достатньо доказів, які беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Одночасно в апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_5 порушив питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року, поважність причин пропуску якого обґрунтував тим, що постанова була винесена за відсутності потерпілого та представника, а зі змістом судового рішення він ознайомився лише 06 травня 2018 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду представником потерпілого ОСОБА_5 пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

ОСОБА_2, її захисник ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_4, після проголошеної у судовому засіданні перерви, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, від ОСОБА_2 надійшли додаткові заперечення на апеляційну скаргу та клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому неявка учасників провадження, з огляду на положення ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вислухавши пояснення потерпілого та його представника на підтримку апеляційних вимог, заперечення ОСОБА_2 та захисника щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом постанови, суд першої інстанції розглянув матеріали справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_2, за ст. 124 КУпАП, але не встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення і не вирішивши питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_2 у його вчиненні, дійшов до висновку, що провадження в справі стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з закінченням строків накладення стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Між тим, на думку суду апеляційної інстанції, ухвалюючи указане рішення, суд не дотримав вимог закону, які регулюють порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, зокрема судове рішення повинно містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Крім того, ст. 284 КУпАП визначено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; про закриття справи.

При цьому, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, коли: відсутні подія і склад адміністративного правопорушення (п.1), закінчились на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 цього Кодексу (п.7).

За змістом цих правових норм, провадження в справі може бути закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням передбачених законом строків накладення стягнення лише при наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Положення п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП дійсно не містять вимог стосовно встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ця норма закону передбачає підстави для закриття провадження.

В той же час, приписи ст. 280 КУпАП є імперативними і зобов'язують суд встановити обставини, зазначені в цій нормі закону.

Тому висновок суду з посиланням на положення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини про те, що встановлення вини особи з одночасним закриттям справи буде порушенням права людини на справедливий суд є хибним.

Навпаки, не з'ясування обставин, передбачених ст. 280 КУпАП, може призвести до того, що стосовно особи, яка не вчинила правопорушення чи за відсутності самої події адміністративного правопорушення, провадження закрите лише у зв'язку з тим, що сплинули строки накладення на неї адміністративного стягнення, тобто з нереабілітуючих підстав.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_2 підлягає скасуванню з прийняттям, згідно зі ст. 294 КУпАП, нової постанови.

Як убачається з матеріалів справи, 26 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 23 січня 2018 року о 19 годині вона, керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з НОМЕР_1, по пр. Ватутніна, 11 в м. Києві, порушила п.п. 2.3.б, 10.1, 10.2, 10.3 ПДР, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, виїжджаючи з автозаправної станції та змінюючи напрямок руху, а саме перестроювання, не надала дорогу автомобілю «Опель», д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_4.), який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтись, в результаті чого здійснила зіткнення з указаним автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

За змістом п.п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2, 10.3 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає; у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Викладені в протоколі обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджуються дослідженими під час апеляційного розгляду справи доказами. Зокрема, даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 118041 від 26 лютого 2018 року, складеному уповноваженою на те особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП (а.с. 2);

- в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 січня 2018 року, в якому, серед іншого, детально описані: розташування місця дорожньо-транспортної пригоди і організація дорожнього руху на цій ділянці дороги, локалізація технічних пошкоджень транспортних засобів та слідова інформація; крім того, у схемі пригоди, як додатку до протоколу, на якій, серед іншого, зображено розташування транспортних засобів після зіткнення, що в свою чергу дає підстави для висновку про те, що автомобіль &q?ац;Опель&q?ьо; рухався в четвертій, тобто крайній лівій смузі руху, а зіткнення автомобілів, з огляду на слідову інформацію, відбулося в смузі руху автомобіля &q? п;Опель&qu н; (а.с. 8-10);

- у письмових поясненнях водія ОСОБА_4 та частково у письмових поясненнях водія ОСОБА_2 (а.с. 11, 12);

- у відеозаписах та світлинах з місця ДТП (а.с. 28 -29, 34-38, 43).

Аналіз указаних доказів у взаємозв'язку між собою, з огляду на характер та локалізацію механічних пошкоджень транспортних засобів (з переліку видимих пошкоджень автомобіля &qu: передній бампер з лівої сторони, ліве переднє крило, ліві передні двері, ліве переднє колесо; автомобіль &q?ас;Опель&qusp; має пошкодження з правої сторони, а саме деформовані: праве переднє крило, передній бампер, обидві фари, переднє праве колесо, капот з правої сторони, лобове скло), дає підстави для висновку про те, що водій ОСОБА_2, виїжджаючи з автозаправної станції та змінюючи напрямок руху, не надала дорогу автомобілю «Опель», який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтись, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, тобто між порушенням ОСОБА_2п.п. 2.3.б, 10.1, 10.2, 10.3 ПДР України і пошкодженням транспортних засобів є прямий причинний зв'язок, а тому її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною, водночас фактичні обставини правопорушення відповідають змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Пояснення ОСОБА_2 в запереченнях на апеляційну скаргу про те, що вона перестроювалась до зони місця розвороту транспортних засобів з дотриманням ПДР України; за кермом автомобіля «Опель», д.н.з. НОМЕР_2, була інша особа, а ОСОБА_4 був лише пасажиром; автомобіль «Опель» виїхав із заїзду АЗС «КЛО» з вимкненими фарами ближнього світла, є непереконливими, оскільки суперечать доказам по справі, а саме даним протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього, відеозаписам та світлинам з місця ДТП, які, зокрема, свідчать про напрямок руху автомобілів &q? «;Хонда&q?мк; та &quфа;Опель&q?нь; безпосередньо перед зіткненням, який змінила саме ОСОБА_2

Посилання ОСОБА_2 на те, що схема дорожньо-транспортної пригоди не відповідає дійсності, на ній невірно зазначені як дорожня обстановка, так і розташування транспортних засобів після зіткнення, не заслуговує на увагу, оскільки протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 січня 2018 року та додаток до нього складені слідчим з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, за участі двох понятих та ОСОБА_4, і ці документи не містять жодних зауважень від учасників огляду.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції немає підстав ставити під сумнів допустимість доказів у справі.

Враховуючи, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції сплинули передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, провадження в справі стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 рок - скасуванню з прийняттям нової постанови.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Поновити представнику потерпілого ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року, якою закрито провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, - скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі стосовно неї закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П.Павленко