Справа № 206/6544/18
Провадження № 3/206/2192/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

29.12.2018року Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Грицаюк Н.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаючого за адресою: м. Дніпро, вул. Військово-Морська, 8/8, притягнутого за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

21.11.2018 року о 16 год. 00 хв. в м. Дніпро по вул. Курсантська, 7 ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації, як субєкта господарювання, а саме: надання послуг внутрішніх перевезень пасажирів на таксі, КТЗ RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1, чим порушив вимоги ст. 29 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Правопорушник ОСОБА_2 неодноразово до суду не з'являвся, зловживаючи своїм правом на участь у розгляді справи, оскільки достовірно знав, що відносно нього складено протокол, який направлено до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду він не направляв. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_2, оскільки він належно повідомлений про розгляд справи.

Крім того, оголошення про розгляд справ містяться на офіційному веб-сайті судової влади, що дає особі можливість дізнатися про стан судового провадження.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 164 КУпАП без обов'язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Ч.1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Під господарською діяльністю в ст.3 ГК України розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до п.14.1.36. ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Як вбачається зі складеного 21.11.2018 року протоколу №0009542 головним спеціалістом ВДК НБНТ ОСОБА_3 зафіксовано факт, що ОСОБА_2 21.11.2018 року о 16 год. 00 хв. в м. Дніпро по вул. Курсантська, 7, здійснював господарську діяльність без державної реєстрації, як субєкта господарювання, а саме: надання послуг внутрішніх перевезень пасажирів на таксі автомобіль НОМЕР_2.

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано фото, на якому зображено транспортний засіб КТЗ RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1, який обладнаний двома спеціальними ліхтарями із написом диспетчерських служб таксі «579» та «239».

Крім того, із даних Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ОСОБА_2 був зареєстрованим підприємцем, однак 18.02.2015 року відомості про фізичну особу-підприємця були виключені з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсною. Інших відомостей про реєстрацію підприємницької діяльності ОСОБА_2 станом на 21.11.2018 року в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців не міститься.

Перевіривши усі наявні в матеріалах справи докази, суддя приходить до переконання про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП.

Його вина підтверджена даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений уповноваженою особою, підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, без зауважень, щодо його змісту, долученої фотографії автомобіля, яким надавав послуги перевезення ОСОБА_2, який обладнаний спеціальними ліхтарями із написом диспетчерських служби таксі «579» та «239», витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідно до якого ОСОБА_2 не було здійснено державної реєстрації господарської діяльності, а саме здійснення внутрішніх перевезень пасажирів.

Докази узгоджуються між собою, будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості не має, в сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тобто здійснення господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

При накладенні адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, які обтяжують та помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, та приходить до переконання, що ОСОБА_2 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, ст. 283, ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, 15.02.1966року народження, визнати винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н.М. Грицаюк