КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1107/2018
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю осіб притягнутих до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ОСОБА_3, захисника останньої - адвоката Грубника Д.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 - адвоката Грубника ДмитраЛеонідовича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ч. 4 ст. 38, ст. 247 КУпАП у зв'язку зі сплином строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до цієї ж постанови

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючу за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ч. 4 ст. 38, ст. 247 КУпАП у зв'язку зі сплином строку накладення адміністративного стягнення.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2 30.04.2018 року о 10 год. 10 хв. в м. Києві на перехресті по вул. О. Гончара - вул. Дмитрівській, керуючи автомобілем НОМЕР_1, будучи не уважним, не врахувавши дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції до транспортного засобу «Мерседес», д/н НОМЕР_2, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення вимог п. п. 2.3 б, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_3 30.04.2018 року, о 10 год. 10 хв. в м. Києві на перехресті по вул. Дмитрівській - вул. О. Гончара, керуючи автомобілем «Мерседес», д/н НОМЕР_2, будучи не уважною, не врахувавши дорожню обстановку, завчасно не зайнявши відповідне крайнє положення, повертаючи другим рядом, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «БМВ», д/н НОМЕР_3, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У діях ОСОБА_3 вбачається порушення вимог п. п. 2.3 б, 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2018 в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а отже, визнати його потерпілим у ДТП, що сталася 30.04.2018 за участю автомобіля Mercedes - Benz GL450 (д.н.з. НОМЕР_2).

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на те, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному дослідженні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки поясненням та його аргументам, відносно обставин настання ДТП, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване визнання його вини, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи.

На думку апелянта, вказаною постановою, суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи, дійсних обставин, що виникли при настанні ДТП, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Зокрема, як зазначає апелянт, під час розгляду справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 432254 суддею Шевченківського районного суду м. Києва Трубніковим А.В. були повністю знехтувані його доводи щодо не порушення ним ПДР, на підтвердження чого свідчить запис з відеокамери (розміщеної над дорогою), наданий працівниками поліції, адже саме завдяки наявності цього запису вони мали можливість дослідити обставини ДТП та оформили протокол на ОСОБА_3, яка своїми неправомірними діями спричинила зіткнення.

Крім того, як вказує апелянт, неврахування його пояснень, а також результатів судової авто технічної експертизи щодо технічної неможливості вжити заходи по відверненню зіткнення з автомобілем Mercedes - Benz GL450 (д.н.з. НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_3, свідчить про однобічне, неповне та не об'єктивне з'ясування обставин справи, оскільки судом не було прийнято до уваги заперечень, наданих ним під час судового засідання на підтвердження того, що протокол ДТП було складено працівниками поліції до того, як вони змогли дослідити обставини ДТП, зафіксовані камерою відео спостереження на дорогах.

Звертає увагу апелянт на те, що у матеріалах справи містяться два експерті висновки, експертний висновок № 30/18 від 13.08.2018 на виконання постанови суду про призначення судової автотехнічної експертизи за матеріалами адміністративної справи містить інформацію про те, що на CD-R диску, який є в матеріалах справи знаходяться три відеозаписи і експерт обґрунтовує використання лише одного з них (відео в нормальному режимі відтворення), оскільки два інші (у сповільненому режимі відтворення) не відповідають фактичним обставинам пригоди, а саме режиму взаємного зближення автомобілів, натомість експертний висновок № 027 від 03.09.2018, замовлений в інтересах ОСОБА_3 містить інформацію про один наданий відеозапис і не має уточнення щодо характеру самого запису, що дає підстави вважати, що експерти використовували у своїй роботі різні відеозаписи, що і пояснює принципову різницю у зроблених ними висновках, і доказами використання другим експертом (висновок № 027 від 03.09.2018) саме сповільненого запису, є те, що саме він вказав на нюанси неправильного розміщення автомобіля Mercedes - Benz GL450 (д.н.з. НОМЕР_2) відносно дорожньої розмітки, адже на відеозаписі в нормальному режимі відтворення це складно помітити, так само, як і порушення водієм ОСОБА_3 вимог до використання світлових сигналів при зміні напрямку руху чи раптовій зупинці автомобіля.

Також апелянт зазначає про те, що є суттєві розбіжності в оцінці часових проміжків: експертиза на замовлення суду, проведена з використанням відео в нормальному режимі дає підстави стверджувати, що водій автомобіля BMW (д.н.з. НОМЕР_4) водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості зреагувати на зміну дорожньої обстановки та зупинити автомобіль, оскільки на це в нього об'єктивно лише одна секунда, а от експертиза, проведена в інтересах ОСОБА_3, навпаки, містить інформацію про те, що часу для реагування на раптову зупинку, щоб пропустити пішохода, який був на пішохідному переході, водій ОСОБА_2 мав цілком достатньо, з чим, як вказує апелянт, він категорично не погоджується, оскільки перегляд відеозапису в нормальному режимі підтверджує ту обставину, що і обгін, і підрізання автомобілем Mercedes - Benz GL450 (д.н.з. НОМЕР_2) його автомобіля, і раптове гальмування перед «зеброю» відбулось протягом вкрай короткого проміжку часу, а тому він був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення. Крім того, як зазначає апелянт, на відеозапису видно, що спочатку відбулось зіткнення, а вже потім з'явився той самий пішохід, нібито, пропускаючи якого і пригальмував водій Mercedes - Benz GL450 (д.н.з. НОМЕР_2) ОСОБА_3

Як вважає ОСОБА_2, наведене підтверджує його переконання в тому, що суддя Трубніков А.В. не мав наміру встановити справжнього винуватця ДТП, адже за таких принципових суперечностей в експертних висновках, він не викликав обох експертів на судове засідання, щоб дати їм можливість захистити проведені ними експертизи, а виніс рішення у зв'язку з чим, судом першої інстанції було допущено грубі порушення при розгляді справи, оскільки суддя Шевченківського районного суду Трубніков А.В. при розгляді справи та прийнятті рішення не керувався вимогами ст. ст. 251-252 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_3 - адвокат Грубник Д.Л. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва в частині визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, на підставі ч. 4 ст. 38, ст. 247 КУпАП, у зв'язку зі сплином строку накладення адміністративного стягнення; закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, в іншій частині, постанову Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/17293/18 від 11.10.2018 залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, адвокат Грубник Д.Л. посилається на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам закону, зважаючи на те, що доказами у справі підтверджується відповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам Правил дорожнього руху при здійсненні повороту наліво при проїзді перехрестя на перетині площі Перемоги, вул. Старовокзальної, вул. Саксаганського, бул. Тараса Шевченка, вул. Олеся Гончара, вул. Дмитріївській.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що маневр, який здійснювався ОСОБА_3 є поворот ліворуч на перехресті площі Перемоги, вул. Старовокзальної, вул. Саксаганського, бул. Тараса Шевченка, вул. Олеся Гончара, вул. Дмитріївській, а не поворот праворуч на вул. Олеся Гончара, і з викладеного вбачається неправильність кваліфікації дій ОСОБА_3, оскільки є різниця між здійсненням лівого повороту на складному перехресті та повороту направо, як його було кваліфіковано працівниками поліції та судом першої інстанції, при цьому, ОСОБА_3 здійснювала проїзд перехрестя та поворот наліво на ньому в бік вул. Олеся Гончара у відповідності до вимог п. 10.4, 10.5 ПДР, хоча в першому випадку ОСОБА_3 не було порушено вимоги ПДР, про які зазначено у протоколі.

На думку апелянта, в матеріалах справи не має жодного доказу невиконання водієм ОСОБА_3 вимог п. 2.3 (б) правил дорожнього руху, а посилання на вказану нору при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставним, оскільки жодних доказів того, що ОСОБА_3 була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, або реагувала невідповідно на її зміну адміністративний матеріал не містить.

Як зазначає апелянт, водій ОСОБА_3 рухаючись на площі Перемоги в напрямку центру перед перехрестям на перетині площі Перемоги, вул. Старовокзальної, вул. Саксаганського, бул. Тараса Шевченка, вул. Олеся Гончара, вул. Дмитріївській дотримуючись вимог дорожніх знаків, зайняла крайнє ліве положення з якого повертала на перехресті в бік вул. Олеся Гончара відповідно до вимог п. п. 10.4, 10.5 ПДР, таким чином, щоб при виїзді з перехрестя на вул. Олеся Гончара (яка має по одній полосі для руху в кожному напрямку) не опинитись на смузі зустрічного руху, поворот ліворуч на складному перехресті було здійснено водієм ОСОБА_3 в повній відповідності до вимог абз. 2 п. 10.4 ПДР, надала перевагу зустрічним транспортним засобам і здійснила виїзд з перехрестя пропустивши при цьому пішоходів на ньому у зв'язку з чим, в діях водія ОСОБА_3 було відсутнє порушення п. 10.4 ПДР. Більше того, відповідність її дій вимогам ПДР підтверджується відеоматеріалом, наданим іншим учасником ДТП - ОСОБА_2

На думку апелянта, складання двох протоколів про адміністративне правопорушення працівниками поліції щодо двох учасників ДТП, при очевидній наявності вини лише одного учасника - ОСОБА_2 є наслідком низької кваліфікації патрульних, які у такий спосіб самоусунулись від надання правильної кваліфікації події, переклавши цю відповідальність на суд першої інстанції.

Крім того, як вказує апелянт, про наявність вини у ДТП одного учасника - ОСОБА_2 свідчить порушення ним вимог п. 13.1 ПДР, а також вимог п. 10.4 ПДР (про яке не зазначено у протоколі, але яке є очевидним з огляду на відеозапис з камери спостереження, наданий у справу самим ОСОБА_2М.).

Також апелянт зазначає про те, що водій ОСОБА_3 завчасно зайняла крайню ліву смугу на площі Перемоги в бік центру перед світлофором для виконання повороту ліворуч на вул. Олеся Гончара (тобто виконала вимоги абз. п. 10.4 ПДР зайнявши відповідне крайнє положення на проїзній частині) та почала здійснювати проїзд перехрестя зайнявши відповідне положення на середині перехрестя, позначене напрямним острівцем, передбаченим 1.16.1-1.16.3 ПДР (позначає напрямні острівці в місцях поділу, розгалуження або злиття транспортних потоків), але в цей час, водій ОСОБА_7, який рухався в тому самому напрямку що і ОСОБА_3 почав здійснювати поворот ліворуч не з крайньої лівої смуги, здійснивши об'їзд автомобіля ОСОБА_3 по правій стороні у заборонений ПДР спосіб, перетнувши напрямний острівець, та розвернувся на перехресті з порушенням вимог п. 10.4 ПДР, не надавши перевагу в русі автомобілю ОСОБА_3 не дотримався дистанції, що стало наслідком ДТП, і вказані обставини підтверджуються відеоматеріалами, які містяться у справі, а також додатках до апеляційної скарги, на яких з різних ракурсів видно схему перехрестя, дорожні знаки та дорожню розмітку, напрями траєкторії в'їзду та виїзду з перехрестя, що позначені відповідними напрямними острівцями.

На думку апелянта, з викладеного вбачається відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 що унеможливлює притягнення її до адміністративної відповідальності не у зв'язку із закінченням строків притягнення до такої відповідальності, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В поданих письмових запереченнях ОСОБА_2 просить задовольнити його апеляційну скаргу та залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_3, а саме залишити постанову Шевченківського районного суду м. Києва в частині визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без змін.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав та просив задовольнити свою апеляційну скаргу і заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_3; пояснення ОСОБА_3 та її захисника - адвоката Грубника Д.Л., які підтримали та просили задовольнити апеляційну скаргу останнього та заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2; перевіривши матеріали справи та доводи поданих апеляційних скарг, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 - адвоката Грубника Д.Л. підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення судді про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження щодо нього з підстав, передбачених п. 7 ст. 247 цього Кодексу, незважаючи на доводи апеляційної скарги останнього, є законним та обґрунтованим, оскільки воно відповідає фактичним обставинам справи, які були встановлені на підставі наявних у справі доказів, яким суддя надав належно правову оцінку у відповідності до вимог, передбачених ст. 252 КУпАП.

Що ж стосується рішення судді про визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження щодо неї з тих самих підстав, передбачених п. 7 ст. 247 цього Кодексу, то суд апеляційної інстанції не може погодитися з цим рішенням, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів даної справи, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 квітня 2018 року о 10 год. 45 хв. на перехресті вулиць О.Гончара та Дмитрівської в м. Києві, за участю автомобіля «БМВ», державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Мерседес», держаний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, працівниками патрульної поліції було складено два протоколи про адміністративне правопорушення щодо обох учасників ДТП, як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3

При цьому, як прямо зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 432254 щодо ОСОБА_2, копія якого приєднана до справи, останній, «керуючи т/з BMW, д.н.з. НОМЕР_3, будучи неуважним, не врахувавши дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з ТЗ Мерседес д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого обидва ТЗ отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху.

Наведені в цьому протоколі обставини, які, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі адвоката Грубника Д.Л. узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_3 та не суперечать схемі місця ДТП, не тільки відрізняються від обставин правопорушення, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_3, а й повністю виключають вину останньої у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вони повністю спростовують факт порушення останньою вимог п. 10.4 ПДР України та наявність причинного зв'язку між цим порушенням та виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Незважаючи на ці та інші обставини дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої були ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суддя, всупереч вимогам ст. 252 КУпАП, не надав належної правової оцінки сукупності наявних у справі доказів та не розмежував дій кожного з водіїв, з точки зору їх послідовності, відповідності характеру розвитку дорожньої обстановки, яка передувала ДТП та порушень ПДР, які знаходяться в безпосередньому зв'язку з виникненням цієї пригоди.

Встановлені під час апеляційного розгляду обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дозволяють зробити висновок про те, що безпосередньою причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, стали порушення вимог п. 2.3 (б) та 13.1 ПДР України з боку водія ОСОБА_2, оскільки саме він, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки, повинен був дотримуватися безпечної дистанції до автомобіля, яким керувала ОСОБА_3 та відповідним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки.

У зв'язку з цим, суд апеляційної інстанції визнає пояснення ОСОБА_3 щодо механізму та обставин ДТП не тільки більш логічними в порівнянні з поясненнями іншого учасника ДТП, а й такими, що узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема схемою ДТП, характером та локалізацією механічних пошкоджень обох транспортних засобів, які вказують на механізм їх зіткнення, а також протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та переглянутим в суді апеляційної інстанції відеозаписом з камери спостереження, який був наданий самим ОСОБА_2

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необхідним не приймати до уваги наявні у справі висновки експертів, оскільки вони не тільки суперечать один одному, а й мають вкрай виражений суб'єктивний характер.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_2, оцінка зібраних по справі доказів у їх сукупності, дозволяє зробити висновок про те, що саме допущені ним, як учасником дорожнього руху, порушення правил дорожнього руху, спричинило пошкодження транспортних засобів, що свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З огляду на це, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновок суду про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не ґрунтується на фактичних обставинах дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце о 10 год. 45 хв. 30 квітня 2018 року на перехресті вулиць Дмитрівської та О.Гончара в м. Києві та на нормах матеріального права, зокрема Правилах дорожнього руху, порушення яких, у разі настання передбачених законом наслідків, утворює склад зазначеного вище адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 - захисника Грубника Д.Л. підлягає задоволенню, оскільки наведені в ній доводи підтверджують незаконність постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року про її притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому вказана постанова підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Що ж стосується апеляційної скарги ОСОБА_2, то вона не може бути задоволена, оскільки не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою або не містить доказів, які підтверджують вину останнього у вчиненні вказаного правопорушення, у зв'язку з чим, за наслідками розгляду цієї апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суддіШевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі щодо нього з підстав, передбачених ч. 4 ст. 38, ст. 247 КУпАП- без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката Грубника Д.Л. - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року в частині визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття щодо неї провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу у зв'язку зі сплином строку накладення адміністративного стягнення - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цю ж постанову судді, щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Трубніков А.В.