Номер провадження: 33/784/340/18
Провадження № 33/784/340/18
Категорія: ст. 164 ч. 1 КУпАП
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

судді Темнікової В.І.,

за участю секретаря Цуркан І.І.,

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Скадовськ, Херсонської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду від 15 лютого 2018 року, 26.12.2017 року о 08 годині 25 хвилин за адресою: місто Миколаїв, проспект Центральній (біля супермаркету «Делікатес») ОСОБА_1 транспортним засобом «MERSEDES-BENS412D», державний номер НОМЕР_1, надавав послуги з перевезень пасажирів без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження господарської діяльності, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП, п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 лютого 2018 року, скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що суд не взяв до уваги відсутність доказів, які підтверджують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, та не навів аналізу як доводів, викладених у запереченнях ОСОБА_1, так і аналізу змісту доданих до заперечень документів.

Посилається, що суд першої інстанції не дав оцінки тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено період провадження ним господарської діяльності, тобто тому, що в протоколі відсутні всі істотні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Таким чином, на переконання апелянта, висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є передчасним та таким, що зроблено без дослідження всіх обставин справи, оскільки останній не є суб'єктом господарювання, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його захисника - ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ІІ № 0002624, складеного старшим інспектором управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, 26 грудня 2017 року о 08 годині 25 хвилин ОСОБА_1 у місті Миколаєві по проспекту Центральному (біля супермаркету «Делікатес»), проводив господарську діяльність, перевозив пасажирів по маршруту «Миколаїв-Каланчак» автобусом «MERSEDES-BENS412D», державний номер НОМЕР_1, без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чим порушив вимоги п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» та вимоги ч.1 с т. 164 КУпАП.

Згідно відміток у протоколі, ОСОБА_1 відмовився від його підписання та отримання копії, а також від надання пояснень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

При цьому, обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтовано конкретними доказами. В основу постанови мають бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з'ясував обставини неповно та не всебічно, не проаналізував зміст заперечень ОСОБА_1, та не надав їм належної юридичної оцінки, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Суд формально послався на те, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджена наявними доказами, та на відсутність підстав щодо їх сумнівності. Однак, суд не зазначив конкретний зміст доказів, та які фактичні дані вони підтверджують.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 164 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Тобто, диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП містить декілька самостійних складів адміністративного правопорушення, якими є в тому числі і здійснення провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання та здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. Вказані склади правопорушення виключають одне одного, а тому не можуть бути здійснені особою одночасно.

Оскільки диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо здійснення провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання чи здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню є бланкетною нормою, так як визначає, що одержання такого дозволу, іншого документу дозвільного характеру для провадження господарської діяльності передбачено законом, то, відповідно, особа, яка визначена ст. 255 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зобов'язана зазначити в ньому закон, який передбачає одержання дозволу, іншого документу дозвільного характеру для провадження певного виду господарської діяльності, вид цього дозволу або іншого документу дозвільного характеру.

Не зазначення цього в протоколі про адміністративне правопорушення позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з'ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність по перевезенню пасажирів без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, чим порушив п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Тобто, фактично ОСОБА_1 обвинувачується у незаконному здійсненні господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

У ст. 3 Господарського кодексу України під поняттям господарської діяльності розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до п.14.1.36 ст.14 Податкового Кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Тобто, важливою ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, такі дії мають носити систематичний характер, оскільки підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК України) і особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність таких випадків, зв'язати їх воєдино, а також довести їх систематичність.

В той же час в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про систематичне здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів.

ОСОБА_1 заперечує здійснення ним господарської діяльності взагалі, наполягаючи на тому, що він здійснював перевезення пасажирів по договору з приватним підприємством «Поярков», яке займається діяльністю 60.21.1 автомобільного регулярного транспорту та має відповідну ліцензію Міністерства транспорту та зв'язку України серії АГ №503077 від 17.11.2010 року на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт» з необмеженим терміном дії; дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами.

В матеріалах справи міститься акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26 грудня 2017 року, складений інспектором управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (а.с. 2). Із змісту вказаного акту слідує, що під час перевірки виявлено надання послуг з нерегулярних спеціальних перевезень ОСОБА_1 по маршруту «Миколаїв-Каланчак» з тріщиною на лобовому склі, чим порушено ДСТУ №36498:2010, без погодження з Укртрансбезпекою, без паспорту маршруту (витягу з паспорту маршруту). Проте, акт не містить посилань на будь-які докази та конкретні ознаки здійснення саме ОСОБА_1 господарської діяльності в розумінні положень ст.ст. 2, 3 ГК України та про їх систематичний характер.

Разом з цим, як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11.07.2017 року НОМЕР_2, «MERSEDES-BENS412D», державний номер НОМЕР_1, належить приватному підприємству «Поярков» (а.с.23).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії НОМЕР_4 від 02.09.2010 року, приватне підприємство «Поярков» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.24).

За змістом свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_3 від 22.05.2012 року, приватне підприємство «Поярков» займається діяльністю 60.21.1 автомобільного регулярного транспорту (а.с.25) та має відповідну ліцензію Міністерства транспорту та зв'язку України серії АГ №503077 від 17.11.2010 року на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт» з необмеженим терміном дії; дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами (а.с.26).

Як убачається з цивільно-правового договору, укладеного 25.12.2017 року між приватним підприємством «Поярков» та ОСОБА_4, останній у період з 25.12.2017 року до 31.12.20917 року виконував роботу водія з перевезення пасажирів зазначеного підприємства ( а.с.21).

Відповідно до акту прийому наданих послуг до вказаного вище договору від 31.12.2017 року, роботи щодо перевезення пасажирів були виконані ОСОБА_5 належним чином та в повному обсязі, у зв'язку з чим сторонами узгоджена винагорода виконавцю (а.с.22). Оплата роботи ОСОБА_1 за договором ЦПХ від 25.12.2017 року, згідно видатного касового ордеру та платіжних доручень №209-212 була проведена 05.01.2018 року (а.с.27-31).

Маршрут, за яким ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів 26.12.2017 року був погоджений з Укртрансбезпекою за номером 22/1-2583, що вбачається з дорожнього листа Міністерства автомобільного транспорту України №715638 від 26.12.2017 року (а.с.32).

Договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах, був укладений 24.12.2017 року між приватним підприємством «Поярков» та організованою групою пасажирів у кількості 13 осіб. За змістом вказаного договору перевізник (ПП «Поярков») зобов'язався перевезти вказаних осіб 26.12.2017 року від початкового пункту маршруту: місто Миколаїв, ТК «Південний Буг», до кінцевого: КП «Каланчак», Херсонська область на автомобілі «MERSEDES-BENS412D», державний номер НОМЕР_1, та направити у рейс двох водіїв: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.34-35). Аналогічні відомості містяться в інформаційному листі №22/1-2583 (а.с.36). Факт оплати послуг за договором підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру №26/12-17 від 26.12.2017 року (а.с.33).

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03. 2015 року № 222-V111, ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

За змістом ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів. Завданням ліцензування на автомобільному транспорті є: сприяння становленню сучасного ринку послуг, розвитку автомобільного транспорту та стимулювання впровадження нових видів послуг; підвищення ефективності використання транспортних засобів; створення конкурентного середовища; захист прав споживачів та ринку послуг від небезпечних перевезень; забезпечення соціальних стандартів транспортного обслуговування; забезпечення використання сертифікованих і дозволених для використання транспортних засобів; забезпечення доступності послуг та підвищення якості транспортного обслуговування. Ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на такі види робіт: надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з внутрішніх перевезень небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з міжнародних перевезень небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами. Ліцензія на надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів чи небезпечних вантажів надає право автомобільному перевізнику надавати послуги з внутрішніх перевезень пасажирів чи вантажів.

Зі змісту ст. 60 та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що основним критерієм для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП є відсутність ліцензії, документу, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, списку пасажирів, яких перевозять, завіреного підписом перевізника, інших документів, передбачених законодавством України.

Матеріали справи свідчать про те, що господарською діяльністю з перевезення пасажирів займалося ПП «Поярков», яке має відповідну ліцензію, використання автомобілю ОСОБА_1 здійснювалося на законних підставах, список пасажирів завірений старшим групи та погоджений з перевізником.

З урахуванням викладеного, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, зокрема, провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З урахуванням викладених обставин та вимог закону, апеляційний суд доходить висновку, що належних беззаперечних доказів в їх сукупності, які б без сумніву дозволяли зробити висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за обставин, що зазначені в протоколі, в матеріалах справи немає.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП є незаконним, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Темнікова В.І.