Справа №487/7132/18
Провадження №3/487/1952/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря: Ільченко А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а» кв. 58,

РНОКПП: НОМЕР_1.

За ст.124, ч.4 ст. 130 КпроАП України.

В С Т А Н О В И В:

22.10.2018 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Galant» по вул. Крилова біля буд. 48 у м. Миколаєві, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху, та скоїла наїзд на паркан та бесідку біля 1-го підїзду будинку №48 по вул. Крилова. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження та було пошкоджено споруди.

Після чого, о 21 год. 00 хв., ОСОБА_1, вжила алкогольні напої. Огляд на стан алкогольного спяніння було проведено на місці дорожньо-транспортної пригоди, за допомогою газоаналізатору «Драгер» за результатами тесту № 1251 - вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 складає 2,23% проміле.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилась повторно, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Положеннями ст. 280 КпроАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є субєктом правопорушення, всіх обовязкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.251 КпроАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КпроАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 124 КпроАП України передбачена відповідальність в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Так, вина ОСОБА_1 у порушенні вищезазначеного пункту ПДР України підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 210027 від 22.10.2018 року, копією протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 281349; схемою ДТП від 22.10.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, від 22.10.2018 року.

З урахуванням встановленого суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР України. Та кваліфікує її дії за ст. 124 КпроАП України, а саме порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна.

Приписами п. 2.10 «є» ПДР України визначено - що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Стаття 130 КпроАП України встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за вживання алкоголю водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

Огляд водія проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735.

Вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п.2.10 «є» ПДР України підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 281349 від 22.10.2018 року та копією протоколу БД№ 210027, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використання спеціальних технічних засобів, Тестом № 1251.

Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 22.10.2018 року, який своїм підписом засвідчив, що ОСОБА_1 повідомила патрульним поліцейськім, що після вчинення ДТП вживала алкогольні напої. Після чого пройшла огляд на стан алкогольного спяніння на місці ДТП, за результатами якого було встановлено, що вона перебуває в стані алкогольного спяніння, з даним результатом ОСОБА_1 погодилась.

Показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2, яка суду пояснила, що перебуваючи за місцем свого проживання, побачила як ОСОБА_1 перебуваючи за кермом автомобілю вчинила ДТП, скоївши наїзд на паркан та бесідку біля 1-го підїзду будинку №48 по вул. Крилова. Згодом повідомила прибувшим на місце події поліцейським, що вживала алкогольні напої після ДТП. Після чого пройшла огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер» з результатами якого ОСОБА_1 погодилась.

Викладені обставини також знайшли своє підтвердження дослідженим в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, згідно якого ОСОБА_1 неодноразово повідомляла працівникам поліції що вчинила ДТП та перебуває в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням встановленого суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 п.2.10 «а» ПДР України. Та кваліфікує її дії за ст.130 ч.4 КпроАП України, вживання алкоголю водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за її участю.

Відповідно ч. 2 до ст. 36 КпроАП України у разі, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до довідки від 23.10.2018 року виданої УПП в Миколаївській області, ОСОБА_1 не отримувала посвідчення на право керування транспортними засобами.

Згідно ч. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не можуть застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нею нових правопорушень можливо шляхом призначення стягнення у вигляді штрафу в межах санкції даної статті, яке є необхідним і достатнім, та згідно ст. 23 КпАП України, відповідає меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що визначено ст. 4 Закону України « Про судовий збір» в новій редакції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 36,40-1, 278, 280, 283, 284 КУпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. ст..124, 130 ч.4 КпроАП України та накласти стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. (Отримувач Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300, , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача 4001, Код класифікації доходів бюджету 21081300)

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави в розмірі 352,40 (триста пятдесят дві гривні сорок копійок) грн. (Отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Код банку (МФО ГУДКСУ) 899998, Рахунок отримувача 6001, Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова набирає законної сили через 10 днів з моменту винесення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку, що передбачені ст..288,289 КпроАП України.

Суддя І.О.Притуляк