ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Бахмут Донецька область

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2018 року, щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Згідно до постанови суду, 18 вересня 2018 року об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_2 по вул. Зарічній, 93 в м. Сіверську Донецької області, керував Булатом В 662 РМ 6.5 LBt, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спец приладу, а також проходження медичного огляду на стан спяніння ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк для подачі апеляційної скарги на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2018 року. Просить постанову скасувати та закрити провадження.

Зазначає про те, що свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не допитав свідків та інспектора. Вказує, що судом першої інстанції не вивчено його особистість, не встановлено чи дійсно скоєне ним правопорушення, всебічно не встановив обставини справи. Зазначає, що під час складання протоколу про адміністративного правопорушення він був тверезим та не відмовлявся від проходження медичного обстеження, але інспектор повідомив про значну відстань до закладу в якому проходять медичне обстеження та відмовив йому у проходженні даного обстеження, та вказав що у разі не згоди підписати протокол його заарештують. Також вказує, що у протоколі не правильно вказаний транспортний засіб «Булат», що він керував одноциліндровим 4 - х тактним бензиновим мотокультіватором (грунторіз) який по законодавством не є транспортним засобом.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав клопотання про розгляд за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляції у сукупності, вважаю, що строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови підлягає поновленню, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення та копію постанови отримав 19.11.2018 року. Та як вбачається з конверту та фіскального чеку від Укрпошти, перший раз ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу 28.11.2018 року та помилково вказав не вірні адреси на конверті, після виявлення помилки повторно надіслав апеляційну скаргу до суду.

За таких обставин строк на апеляційне оскарження повинен бути поновленим.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Факт порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, що містить протокол, пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

Сам ОСОБА_2 власноруч у протоколі писав пояснення, що випивав коньяк, їхав на поле та від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовляється.

Наведене вказує на добровільність відмови порушника від проведення огляду на стан алкогольного спяніння, що жодним чином не свідчить про незаконність дій працівників правоохоронного органу.

Крім того, зазначені пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також пояснення самого ОСОБА_2 наведені у протоколі свідчать про те, що він відмовився від огляду як на місці зупинки так і в закладі охорони здоровя, що спростовує доводи апелянта про те, що інспектор відмовив йому у проходженні обстеження у встановленому законом порядку.

Не знайшли свого підтвердження доводи апелянта, що у протоколі не правильно вказаний транспортний засіб «Булат», що він керував одноциліндровим 4 - х тактним бензиновим мотокультіватором (грунторіз), який не є транспортним засобом, оскільки ОСОБА_5 було підписано протокол про адміністративне правопорушення та не вказано у протоколі зауважень, що до невірно зазначеного транспортного засобу, інших документів які б це твердження підтвердили ОСОБА_2 не надав.

Згідно п.1.10. Розділу 1 Правил дорожнього руху, де вказується, що транспортний засіб- це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

З загальновідомих засобів інформації, відомо, що номінальна потужність мотоблока Булат В662РМ 5,7(4,2) кВт.

Згідно вимог ст. 130 КУпАП законодавець встановлює відповідальність для особи, яка керує будь яким транспортним засобом, а тому в даному випадку доводи апелянта не є слушними.

Протокол було складено повноважною особою у відповідності з вимогами ст. ст.254- 256 КУпАП. У присутності свідків було встановлено факт відмови ОСОБА_2 від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Доводи апеляційної скарги про неповноту дослідження доказів і про не дотримання принципів повноти та обєктивності судового розгляду безпідставні.

З матеріалів справи вбачається, що суддя дослідив усі наявні по справі докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 021944 від 18.09.2018 року та письмові пояснення свідків.

Усім доказам у сукупності дана належна оцінка у постанові судді.

Дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міськрайонного суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2018 року, щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя