Справа № 392/964/18
Провадження № 3/392/257/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кратко Д.М., із участю секретаря судового засідання Скрипника Є.В., прокурора Дячкова О.П., у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши адміністративний матеріал, направлений Департаментом захисту економіки Управління захисту економіки в Кіровоградській області ОСОБА_1 поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого за адресою реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області у відставці, за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

18 липня 2018 року в провадження судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_2 за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Згідно протоколу № 127/18 від 23 червня 2018 року про адміністративне правопорушення, пов»язане з корупцією ОСОБА_2, будучи, у т.ч. станом на 00 год. 00 хв. 01.01.2017 суб»єктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» (далі за текстом Закон), а саме: особою, зазначеною у підпункті «г» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону - суддею, у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2017 до 01.05.2017 в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону (особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті ОСОБА_1 агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається ОСОБА_1 агентством), 3 урахуванням пункту 6 розділу II Закону № 1975-VIII від 23.03.2017 (Розділ XIII «Прикінцеві положення» доповнити пунктом 5' такого змісту: «5і. Продовжити до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше»), пункту 1 Рішення ОСОБА_1 агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) від 10.06.2016 № 2 (яким НАЗК визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи: перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для у тому числі щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, а зазначені декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці; другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом), несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, а саме 25.06.2017 о 22 год. 29 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6КУпАП.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення зазначається, що вказане правопорушення громадянином ОСОБА_2 при наступних обставинах.

Так, відповідно Указу Президента України від 04.04.1998 № 256/98 «Про призначення суддів» ОСОБА_2 обраний на посаду судді суду безстроково. ОСОБА_2 перебував на посаді судді, у т.ч. у період з 01.09.2016 по 29.09.2017. Відповідно до примітки до ст. 50 Закону ОСОБА_2 був службовою особою, яка займала відповідальне становище. Таким чином, ОСОБА_2 станом на 00 год. 00 хв. 01.01.2017 був суб'єктом декларування у розумінні та відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. З, ч. 1 ст. 45 Закону та суб'єктом, на якого поширюється і поширювалася дія цього Закону.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті ОСОБА_1 агентства декларацію за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом.

Одночасно, пунктом 6 розділу II Закону № 1975-УШ від 23.03.2017 розділ ХІІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 5-1 такого змісту: «5- . Продовжити до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше». Відповідно до положень ст. 50 Закону, а також ч. 1 ст. З Закону суб'єкт декларування ОСОБА_2 є таким, який за змістом пункту 6 розділу II Закону № 1975-VIII від 23.03.2017, подає декларацію вперше, а тому міг її подати до 01.05.2017, тобто до 00 год. 00 хв. 01.05.2017.

Ініціатор притягнення особи до адміністративної відповідальності зазначає, що з урахуванням положень вказаних нормативних актів можна дійти до висновку, що у суб'єкта декларування судді Щенюченко С.В. 01.01.2017 виник обов'язок подати декларацію за 2016 рік у період з 00 год. 00 хв. 01.01.2017 до 00 год. 00 хв. 01.05.2017.

Разом з тим, відповідно до відомостей з публічної частини Реєстру декларація за 2016 рік ОСОБА_2 як суб'єкта декларування, опублікована (подана) шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі public.nazk.gov.ua 25.06.2017 о 22 год. 29 хв., тобто після кінцевої дати подачі такої декларації несвоєчасно/

Разом з тим, Рішенням від 04.04.2017 № 124 «Про визначення поважної причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» НАЗК визначило, що:

- поважною причиною несвоєчасного подання декларацій є неналежне функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

- період (періоди) неналежного функціонування Реєстру визначається окремим Рішенням НАЗК на підставі інформації, наданої адміністратором Реєстру, та акта (актів), підписаного посадовими особами НАЗК та адміністратора Реєстру.

Рішенням від 08.06.2017 № 224 «Про визначення періодів, протягом яких спостерігалися перебої у роботі інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» НАЗК взято до відома інформацію від адміністратора ІТС Реєстр ДП «Українські спеціальні системи» та визначено періоди неналежного функціонування ІТС Реєстр у березні місяці, а саме:

- 02.03.2017 з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.;

- 12.03.2017 з 02 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.;

- 15.03.2017 з 22 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв.;

- 16.03.2017 з 00 год. 00 хв. до 03 год. 00 хв., з 07 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв.;

- 19.03.2017 з 08 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв.;

- 24.03.2017 з 08 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв.;

- 26.03.2017 з 12 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв.;

- 27.03.2017 з 00 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв.;

- 28.03.2017 з 01 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв.

Крім того, НАЗК листом від 09.10.2017 № 93-05/35732/17 інформувало Управління про те, що актом обстеження окремих функцій ІТС Реєстр від 25.01.2017 засвідчено некоректну роботу програмного забезпечення в період з 01.01.2017 по 19 год. 30 хв. 04.01.2017. Відповідно до цього ж листа, з метою створення належних умов для суб'єктів декларування адміністратором ІТС Реєстр ДП «Українські спеціальні системи» спільно з Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України протягом 24-28 березня 2017 року здійснювались заходи з оптимізації та пере конфігурування обчислювальних ресурсів, що потребувало декількох зупинок та перезапусків окремих компонентів та ІТС Реєстр в цілому.

Разом з тим, відповідно до інформації від НАЗК від 09.10.2017 № 93-05/35732/17 при перевірці файлів логування дій користувача ІТС Реєстр, виявлено, що ОСОБА_2 зареєструвався в ІТС Реєстр 05.10.2016 об 18 год. 25 хв.

Так, у 2017 році ОСОБА_2 розпочато першу сесію у «власному кабінеті» 20.02.2017, у ході якої було переглянуто розділ «Мої документи».

Після цього 14.06.2017, 21.06.2017, 22.06.2017 та 23.06.2017 ОСОБА_2 здійснювались дії, щодо заповнення/перегляду декларації.

Лише 25.06.2017 ОСОБА_2 о 22 год. 29 хв. здійснено публікацію декларації та підтверджено дану дію власним електронним цифровим підписом.

23.11.2017 ОСОБА_2 від надання будь-яких пояснень працівникам поліції відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Зокрема, згідно інформації Районного територіального медичного об'єднання «Новомиргородське» від 23.01.2018 № 118-11, ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікуванні в КЗ «Новомиргородський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 27.02.2017 по 22.03.2017 року з діагнозом: хронічна обструктивна хвороба легень, пнефмофіброз 19.03.2017 року був госпіталізований в терапевтичне відділення РТМО «Новомиргородське» де знаходився по 27.03.2017 (діагноз - хронічний бронхіт в стадії загострення; бронхоектатична хвороба долей легень середньої ступені тяжкості; пневмофіброз; емфізема легень; хронічний панкреатит в стадії ремісії; гемангіома печінки).

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 був належним чином інформований про необхідність подання декларації за 2016 рік.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 мав фізичну та технічну можливість вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2016 рік, а поважні причини не подачі не встановлені.

Відповідно до положень ст. 172-6 КУпАП за порушення вимог фінансового контролю, у т.ч., що полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення вважає, що ОСОБА_2В,, будучи суб'єктом декларування, вчасно (до 30.04.2017 включно або 00 год. 00 хв. 01.05.2017) не подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, що є порушенням вимог частини 1 статті 45 Закону, з урахуванням пункту 6 розділу II Закону № 1975-VШ від 23.03.2017, натомість подав вказану декларацію на 25.06.2017 о 22 год. 29 хв. несвоєчасно, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, за вчинення якого передбачена відповідальність частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор підтримав поданий до суду адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_2 за частиною 1 статті 172-6 КУпАП, просив визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн..

Особа, яка притягається до адмінстративної відповідальності заперечувала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, з тих підстав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не встиг подати декларацію у передбачений законодавством строк, з тих підстав, що хворів у період, зокрема у визначений граничний строк для, в який необхідно було подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, а також тому, що станом до 27 лютого 2017 року у нього була відсутня довідка про доходи за 2016 рік, а також тому, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення минули строки притягнення до відповідальності, надавши письмові заперечення та додатки до них.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали додані до протоколу № 127/18 від 23 червня 2018 року про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_2 за частиною 1 статті 172-6 КУпАП, а також документи надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом встановлено наступне.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно Указу Президента України від 04.04.1998 № 256/98 «Про призначення суддів» ОСОБА_2 обраний на посаду судді суду безстроково та перебував на посаді судді, у т.ч. у період з 01 січня 2017 року по 29 вересня 2017 року.

Відповідно до примітки до статті 50 Закону ОСОБА_2 був службовою особою, яка займала відповідальне становище. Таким чином, ОСОБА_2 в період з 00 год. 00 хв. 01 січня 2017 року по 00 год. 00 хв. 01 травня 2017 року був суб'єктом декларування у розумінні та відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 45 Закону та суб'єктом, на якого поширюється і поширювалася дія цього Закону.

В судовому засіданні було встановлено, що 02 березня 2017 року громадянину ОСОБА_2 було видано Довідку № 17440 про одержані доходи за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що в період з:

- 27 лютого 2017 року по 22 березня 2017 року громадянин ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікуванні в КЗ «Новомиргородський центр первинної медико-санітарної допомоги, що підтверджується листом РТМО «Новомиргородське» від 23 січня 2018 року;

- 19 березня 2017 року по 27 березня 2017 громадянин ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні РТМО «Новомиргородське», що підтверджується Довідкою Районним територіальним медичним об»єднанням «Новомиргородське» від 27 березня 2017 року, з діагнозом хвороби зазначеним у відповідній Довідці;

- 28 березня 2017 року був направлений до відділення консультативної поліклініки, діагностичного центру та стаціонару Кіровоградської обласної лікарні, що підтверджується направленням Районного територіального медичного об»єднання «Новомиргородське» від 28 березня 2017 року;

- 15 червня 2017 року по 13 жовтня 2017 року лікувався в Комунальному закладі «Новомиргородський протитуберкульозний диспансер, що підтверджується довідкою з Кіровоградського обласного протитуберкульозного диспансеру від 10 липня 2018 року.

Відповідно до листків непрацездатності серії АДЕ № 908025 ОСОБА_2 був тимчасово непрацездатних у зв»язку із загальним захворюванням та проходив амбулаторне лікування в період з 27 лютого 2017 року по 22 березня 2017 року, в період з 23 березня 2017 року по 06 квітня 2017 року, у зв»язку із загальним захворюванням проходив стаціонарне лікування (листок непрацездатності серії АДЕ № 830898), в період з 03 квітня 2017 року по 14 червня 2017 року, у зв»язку із загальним захворюванням проходив стаціонарне лікування (листки непрацездатності серії АДЕ № 888056, серії АГІ 159418, 159419).

Відповідно до ОСОБА_3 з табелів обліку використання робочого часу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області суддя Щенюченко С.В. в період з 01 січня 2017 року по 09 січня 2017 року перебував у відпустці, а починаючи з 28 лютого 2018 року по 14 червня 2017 року перебував на лікарняному, у зв»язку із тимчасовою непрацездатністю, а в подальшому перебував у щорічній відпустці та додатковій відпустці з 15 червня 2017 по 29 вересня 2017 року.

11 липня 2017 року Вищою радою правосуддя було прийнято рішення за № 2011/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області у відставку».

04 серпня 2017 року Наказом виконуючого обов»язки голови Новомиргородського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 було відраховано з 29 вересня 2017 року суддю Щенюченка С.В. зі штату суду з посади судді, у зв»язку з поданням заяви про відставку.

Рішенням ОСОБА_1 агентства з питань запобігання корупції від 04 квітня 2017 року було визнано поважними причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування неналежне функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З додатку до рішення ОСОБА_1 агентства з питань запобігання корупції від 08 червня 2017 року вбачається, що періоди неналежного функціонування ІТС Реєстру часи перебоїв роботи були наступні:

- 02 березня 2017 року 09.00 12.00;

- 12 березня 2017 року 02.00 07.00;

- 15 березня 2017 року 22.00 24.00;

- 16 березня 2017 року 00.00 03.00, 07.00 08.00;

- 19 березня 2017 року 08.00 11.00;

- 24 березня 2018 року 06.00 08.00;

- 26 березня 2017 року 12.00 24.00;

- 27 березня 2017 року 00.00 08.00;

- 28 березня 2017 року 01.00 10.00.

З ОСОБА_1 агентства з питань запобігання корупції від 09 жовтня 2017 року та додатку до нього вбачається, що користувач ОСОБА_2 як декларант в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 20 лютого 2017 року переглядав документи, що зберігаються в ІТС Реєстрі, що на думку суду свідчить про прояв інтересу до наміру подати декларацію за 2016 рік, а в подальшому у період з 14, 21, 22, 23, 25 червня 2017 року вчиняв дії по заповненню декларації за 2016 рік, яку остаточно подав 25 червня 2017 року о 22 год. 29 хв..

Відповідно до частини 1 статті 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, -тягне за собою накладення штрафу від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 129 Конституції України передбачає,що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу статті 10 КУпАП, згідно до якої адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків та статтею 11 КУпАП, якою передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявні у матеріалах справи докази про вжиття ОСОБА_2 20 лютого 2018 року заходів для подання декларації за 2016 рік шляхом входження до ІТС Реєстру, та в подальшому його тривала хвороба на період встановленого строку для її подання, а також на строк понад 30 квітня 2017 року, свідчать про відсутність у його діях умислу на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік та неподання такої декларації саме з поважних причин, що було встановлено судом у судовому засіданні, оскільки особа у встановлені строкидля подання відповідної декларації тривалий час хворіла.

В свою чергу протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 не містить даних про форму його вини, яка, виходячи із визначення зазначеного у статтею 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» поняття корупційного правопорушення, характеризується лише умисною формою.

Крім того, матеріали справи не містять та прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_2 подавши декларацію 25 червня 2017 року, мав умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

У даному випадку відсутність умислу Щенюченка С.В. спрямованого на вчинення корупційного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме субєктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

Одночасно, суддею враховуються висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, наведені в рішеннях «Гавенда проти Польщі» (Gawedav. Poland, жалоба N 26229/95, ECHR 2002-II) від 14 березня 2002 року та «Амман проти Швейцарії» (CASEOFAMANNv. SWITZERLAND, заява № 27798/95) від 16 лютого 2000 року про те, що «якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Окрему увагу суддя звертає і на те, що судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Більше того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було встановлено в діях ОСОБА_2 будь-яких мотивів на уникнення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання декларації.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки субєктивного складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відтак робить неможливим його притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Частина 2 статті 62 Конституції України встановлює, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, у звязку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6, п. «1» ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 280, 283-285, 289-290 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області через Маловисківський районний суд Кіровоградської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Д.М. Кратко