АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/871/18Суддя 1 інстанції Чумак Т. А.
Номер провадження 33/774/190/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

14 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в м. Апостолове, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

При обставинах, зазначених у постанові, водій ОСОБА_2 26 квітня 2018 року о 19.50 годин, в м. Апостолове по вул. Гагаріна, 107 керував транспортним засобом «Альфа-Мото» без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Також ОСОБА_2 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_2 посилається на те, що цей строк ним пропущений з поважної причини, оскільки справу розглянуто за його відсутності, а копію постанови отримав лише 10 липня 2018 року та 16 липня 2018 року подав апеляційну скаргу в суд першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що викладені у постанові обставини не відповідають дійсності, вона винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права у зв'язку з чим підлягає скасуванню. Вказує що, судом було допущено порушення його права на захист через не повідомлення належним чином про розгляд справи та здійснення цього розгляду за його відсутності. Також, зазначає, що поліцейськими було грубо порушено порядок огляду на стан сп'яніння, оскільки після зупинення, його запросили до райвідділу і там, у присутності двох свідків, склали протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. При цьому йому не було видано направлення для проходження такого огляду в закладі охорони здоров'я. ОСОБА_2 вважає, що наведене свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, вислухавши ОСОБА_2, який підтримав доводи клопотання та апеляційної скарги й наполягав на їх задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, дійшов такого висновку.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи видно, що постанова винесена 12 червня 2018 року без участі ОСОБА_2, а апеляційна скарга і клопотання про поновлення пропущеного строку на її оскарження подано ним 16 липня 2018 року. (а.с.14).

Разом з цим, копія постанови надіслана судом на адресу ОСОБА_2, згідно поштового штампу на конверті, 06 липня 2018 року, та це не суперечить його твердженням про її отримання 10 липня 2018 року (а.с.11, 19).

Враховуючи, що ОСОБА_2 при розгляді справи судом першої інстанції присутнім не був, копію оскаржуваної постанови отримав лише 10 липня 2018 року, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та, з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає необхідним задовольнити клопотання і поновити строк на апеляційне оскарження цієї постанови, а апеляційну скаргу розглянути по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 452869 від 26 квітня 2018 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП, та згідно якому, водій ОСОБА_2 26 квітня 2018 року о 19.50 годин, в м. Апостолове по вул. Гагаріна, 107 керував транспортним засобом «Альфа-Мото» без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

З письмових пояснень водія ОСОБА_2 видно, що 26.04.2018 він випив 200 гр. горілки після чого о 19.50 годин керував мопедом по вул. Гагаріна в м. Апостолове Апостолівського району Дніпропетровської області та був зупинений працівниками поліції, й не заперечував, що відмовився від проведення огляду на стан сп'яніння (а.с.2).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів видно, що водій ОСОБА_2, у якого виявлені ознаки сп'яніння - запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, в присутності двох свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, відмовився пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатора Алкофор 505 (а.с.5).

Наведені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які засвідчили відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду за допомогою газоаналізатора Алкофор 505, а також відмову підписати протокол та інші матеріали (а.с.3-4).

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення ПДР України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п.2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність дій патрульних поліцейських через невидачу йому письмового направлення для проходження медичного огляду в закладі охорони здоров'я, є безпідставними.

Так, відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, водій направляється поліцейськими до закладу охорони здоров'я, коли у поліцейських є підстави вважати, що водій перебуває в стані сп'яніння, або у разі незгоди водія з результатами проведеного огляду за допомогою спеціальних технічних засобів. У цьому випадку ОСОБА_2 визнав, що вживав спиртні напої, відмовився від проходження огляду за допомогою газоаналізатора Алкофор 505, а також від проходження огляду у медичному закладі, а відтакнаправляти ОСОБА_2 на огляд до закладу охорони здоров'я у поліцейських не було підстав (а.с.2).

Доводи скарги ОСОБА_2 про те, що він про розгляд справи не був повідомлений судом першої інстанції належним чином, чим було порушено його право на захист, є необґрунтованими виходячи з такого.

Згідно ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов'язковою.

З протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, видно, що під час складання протоколу його було повідомлено про дату і місце розгляду справи Апостолівським районним судом Дніпропетровської області - 16 травня 2017 року, однак він відмовився від підпису у протоколі, що не є порушенням вимог ст.256 КУПАП (а.с.1).

Справа надійшла до суду першої інстанції 14 травня 2018 року, однак 16 травня 2017 року ОСОБА_2 до суду не з'явився, у звязку з чим судовий розгляд було призначено на 12 червня 2018 року, про що ОСОБА_2 був повідомлений належним чином (а.с.7, 9).

При цьому, наведене вище свідчить, що ОСОБА_2, будучі обізнаним про наявність щодо нього справи про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленим про розгляд справи в Апостолівському районному суді Дніпропетровської області, не виявив зацікавленості у розгляді справи, оскільки жодного разу не звертався до суду за інформацією щодо стану розгляду його справи, та у протоколі не зазначив засобів зв'язку.

Отже, суд першої інстанції,виходячи з вимог у ст.ст.277, 279 КУпАП, дійшов вірного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що узгоджується із правовою позицією, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, доводи ОСОБА_2 про неналежне його повідомлення та здійснення судового розгляду за його відсутності, що призвело до порушення його права на захист, вважає надуманими, оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Згідно ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції послався на характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, та особу правопорушника.

Разом з цим, суд, застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не зясував та не врахував в сукупності всі обставини, що мають значення у справі, а саме: чи мав ОСОБА_2, посвідчення водія, тобто законне право на керування транспортними засобами, передбачене положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Між тим, ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заявив, що посвідчення водія ніколи не мав, та відомостей які б спростовували ці твердження матеріали справи не містять.

З огляду на те, що ОСОБА_2, немає права на керування транспортними засобами, він й не може бути позбавлений цього права, а єдиним видом стягнення, який можливо застосувати до ОСОБА_2, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є штраф.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміні в частині накладення на нього адміністративного стягнення, з виключенням з мотивувальної та резолютивної частини постанови рішення суду про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Апостолівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року щодо ОСОБА_2 - змінити.

Вважати ОСОБА_2 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

У решті постанову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко