Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 183-1 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., за участю: секретаря судового засідання Кусковської Т.А., захисника Поліщук Т.О., яка діє в інтересах правопорушника ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Житомира, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1,

встановив:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн. на користь держави.

Згідно постанови, ОСОБА_2, який за рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23.10.2009 року зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, допустив заборгованість по аліментах понад 6 місяців. Станом на серпень 2018 року заборгованість по аліментах складає 113751,12грн., чим порушив ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 183-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Просить поновити строк на оскарження постанови суду, оскільки про її існування він дізнався лише 14.11.2018 року, отримавши лист від органів пробації.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що про існування протоколу про адміністративне правопорушення він не знав, аліменти сплачує постійно шляхом перерахунку коштів через відділення банку. Стягувачка ніколи матеріальних претензій до нього не виказувала.

Зазначає, що син постійно приїздить до нього на вихідні та на свята, він купує йому одяг та необхідні речі, надає йому допомогу.

Також, на його думку суд порушив його право на захист, оскільки розглянув справу у його відсутність належним чином не повідомивши про судовий розгляд.

Заслухавши пояснення захисника, яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до матеріалів справи, суд розглянув справу у відсутність правопорушника ОСОБА_2, даних про його належне повідомлення матеріали справи не містять. За таких обставин, на думку апеляційного суду, пропуск скаржником строку передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП на апеляційне оскарження рішення суду, є поважним та підлягає відповідному поновленню.

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З матеріалів справи, а саме з протоколу №7.6-37/2/104 про адміністративне правопорушення від 30.08.2018 року вбачається, що заступник начальника Житомирського районного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області ОСОБА_5 дійшла висновку про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.183-1 КУпАП.

Визнаючи винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 систематично не сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку. Станом на серпень 2018 року заборгованість по аліментах, які розраховувались з листопада 2009 року складає 11375, 12 грн.

Разом з тим, суд визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП не врахував, вимоги ст. 58 Конституції України, яка гарантує кожному, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.8 КУпАП закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Так, адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП була запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" від 07.12.2017 року, який набрав чинності 06.02.2018.

Враховуючи, що статтею 183-1 КУпАП було встановлено адміністративну відповідальність за несплату аліментів, то дана норма не має зворотної дії в часі, а тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП не міг братися до уваги при обрахунку сукупного розміру заборгованості, як умова притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Як вбачається з наданих апеляційному суду доказів, ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_6 аліменти за період з лютого по серпень 2018 року на загальну суму 11497, 39 грн., а саме: в лютому 2018 року - 1500,46 грн. (а.с.45), в березні 2018 року - 1000,96 грн. (а.с.38), в квітні 2018 року - 1000, 00 грн. (а.с.50), в червні 2018 року - 1995,97 грн. (а.с. 46), в липні 2018 року - 2000,00 грн. (а.с. 37), в серпні 2018 року - 4000, 00 грн. (а.с. 51).

На підтвердження сплати захисник, в судовому засіданні надала оригінали квитанцій про сплату відповідних коштів ОСОБА_7 у зазначений період ОСОБА_6

Потерпіла ОСОБА_6, в суд апеляційної інстанції не з'явилась та не спростувала зазначені обставини, хоча двічі викликалась в судові засідання апеляційного суду (а.с. 73, 89).

Відповідно до розрахунку державного виконавця про заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 був зобов'язаний сплачувати ОСОБА_6 щомісячно по 2415,33 грн. на місяць, що сукупно за шість місяців з 06.02.2018 р. (дата набрання чинності ст. 183-1 КУпАП) по серпень 2018 року складала 16907, 31 грн. (а.с.4).

Як вбачається з матеріалів справи за період з 06.02.2018 року по 30.08.2018 року (дата складання протоколу) ОСОБА_2 сплатив аліменти ОСОБА_6 на загальну суму 11497,39 грн., що свідчить про наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів 5410 грн, яка менша ніж сума відповідних платежів за шість місяців.

За таких обставин, на думку суду, діяння, яке мало місце у даному випадку не могло бути кваліфіковано за ст.183-1 КУпАП, оскільки сума заборгованості у ОСОБА_2, з врахуванням вимог ч.2 ст. 58 Конституції України, менша ніж за шість місяців.

Суд розглянувши справу у відсутність ОСОБА_2, не повідомивши його належним чином про час та місце судового розгляду, оскільки повідомлення суду ним не було отримано, перешкодив йому у реалізації ним свого права на захист та не заслухавши його пояснень, не надавши можливості подати відповідні докази про сплату аліментів, як наслідок, прийшов до хибного висновку про наявність в його діях складу правопорушення.

За таких обставин постанова суду не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В.Ляшук