Провадження № 3/520/7884/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2018 року суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

13.12.2018 року о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai I20» р/н BH 5828 EK в м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога, 77, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан спяніння водій у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, в звязку з порушенням ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, відносно останнього інспектором патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 зявився, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказавши, що з адміністративним протоколом не згоден, від проходження огляду на стан спяніння не відмовлявся. Крім того, останній надав в судовому засіданні висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КПП «ООМЦПЗ» ООР, який був складений 14.12.2018 року, згідно якого вбачається, що у ОСОБА_1 ознак спяніння не виявлено.

У рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Так, згідно п. 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 вищевказаних вимог законодавства не дотримався. Зокрема, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для встановлення стану спяніння в судовому засіданні знайшов своє підтвердження, з огляду на долучені до матеріалів адміністративної справи докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №444759 від 14.12.2018 року, а також письмові пояснення свідків, якими підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписаний, будь-яких зауважень чи доповнень ні в протоколі зазначено не було, ні до протоколу на окремому аркуші в якості додаткудолучено не було. Більше того, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що від надання пояснень відмовляється.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в повному обсязі доведена, сумнівів у обґрунтованості складеного протоколу чи долучених до протоколу додатків у суду не має.

Доводи ОСОБА_1 в частині того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння суд розглядає як такі, які спрямовані на уникнення встановленої законом відповідальності, оскільки такі доводи в повній мірі спростовуються наявними в матеріалах адміністративної справи письмовими поясненнями свідків, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для встановлення стану спяніння. Крім того, сам ОСОБА_1 будь-яких зауваженень чи заперечень у протоколі не вказав, а навпаки, складений протокол підписав.

В частині наданого ОСОБА_1 висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КПП «ООМЦПЗ» ООР, який був складений 14.12.2018 року, та згідно якого вбачається, що у ОСОБА_1 ознак спяніння не виявлено, суд зазначає, що предметом розгляду в рамках даної адміністративної справи являється факт відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан спяніння. Тим обставинам, чи перебував ОСОБА_1 в момент керування транспортним засобом у стані спяніння, чи ні, суд, в рамках даної адміністративної справи, правової оцінки не надає.

З урахуванням викладеного, доводи ОСОБА_1 являються необґрунтованими, безпідставними та такими, які в повній мірі спростовуються долученими до адміністративної справи матеріалами.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на порушника за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність помякшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до порушника адміністративне стягнення, в межах санкції ст. 130 КпАП України у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 130, ст.ст. 283-285 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Термін позбавлення ОСОБА_1 права керувати всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня здачі або вилучення документа, що посвідчує це право.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Федулеєва Ю. О.