Справа №490/5127/18 19.07.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/319/18 Головуючий у 1-й інстанції Дірко І.І.
Категорія - ст.124 КУпАП Доповідач - Бондаренко Т.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді - Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: потерпілого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2018 року, якою

провадження у справі про вчинення

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Туреччини, працює водієм, мешкає: АДРЕСА_1,

правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) закрито, за відсутністю складу злочину адміністративного правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 20 червня 2018 року ОСОБА_5, керуючи т/з марки "Volvo FH 440", реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки "Schmitz S 01" реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався в м. Миколаєві на перехресті з організованим круговим рухом пр. Героїв України та вул. Ульянових, та в порушення п.п. 2.3 "б", 13.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки та особливостей її змін, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки "Geely CE-2" реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєві від 21 червня 2018 року провадження у справі про вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) закрито, за відсутністю складу злочину.

Не погодившись з вказаною постановою, потерпілий ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду від 21 червня 2018 року скасувати та визнати винним ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке сталося 20 червня 2018 року, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначає, що про розгляд даної справи йому не повідомлялось, при її розгляді не був присутнім.

Крім того не досліджено відео з нагрудних камер поліцейських та міських відеокамер, які мали бути на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпілий зауважує, що перекладач ОСОБА_6 говорив на російській мові та добре її розумів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2018 року ОСОБА_5, керуючи т/з марки "Volvo FH 440", реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки "Schmitz S 01" реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався в м. Миколаєві на перехресті з організованим круговим рухом пр. Героїв України та вул. Ульянових, та в порушення п.п. 2.3 "б", 13.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки та особливостей її змін, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки "Geely CE-2" реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У розумінні положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. При цьому ст.7 КУпАП визначає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід'ємна складова права на захист (параграф 3 ст.6 Конвенції).

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа "Шабельник проти України", рішення від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його. У разі, якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Однак, як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свої пояснення виклав на іноземній мові.

В судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_5 не зміг надати пояснення щодо обставин ДТП, оскільки не володіє українською чи російською мовою. Письмові пояснення, надані при складанні протоколу від його імені викладені працівником поліції українською мовою.

Переклад документів даного адміністративного провадження, як то протокол, схема ДТП, турецькою мовою відсутній.

Особа, яка виконувала функції перекладача при складанні протоколу, не має необхідних передбачених законом посвідчень.

Як вбачається із відео запису нагрудної відеокамери поліцейського ні особа яка притягується до адміністративної відповідальності ні особа, яка його супроводжувала, як перекладач, не володіють українською чи російською мовою в необхідній мірі. Їх спілкування з працівниками поліції обмежувалось окремими словами російського походження, або мовчазною згодою з тим що відбувалося під час складання протоколу.

Таким чином, в порушення вимог КУпАП, вищевказаної Інструкції, міжнародних норм права та практики міжнародного суду працівники поліції не забезпечили перекладачем особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та є громадянином іноземної держави, через що не володіє українською мовою на достатньому рівні.

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що працівниками поліції, якими було складено протокол відносно ОСОБА_5, істотно порушено та обмежено його процесуальні права, в тому числі право на захист. Зокрема, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складення протоколу та не було належним чином роз'яснено його права та обов'язки, в тому числі гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, що передбачені ст.268 КУпАП.

За змістом ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Cудом першої інстанції зазначені вимоги дотримані.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

Зазначене порушення права на захист, яке виразилося у відсутності перекладача для ОСОБА_5, під час оформлення поліцейськими протоколу, не узгоджуються зі змістом вимог ст.256 та ч. 1 ст.257 КУпАП, відповідно до яких питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5, за відсутності перекладача є грубим порушенням права на захист особи у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому висновки районного суду про відсутність у справі допустимих доказів для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності є вірним.

Посилання апелянта на присутність при складанні адміністративного протоколу іншого громадянина Туреччини ОСОБА_6, який розумів російську чи українську мови, неможна взяти до уваги через те, що дана особа не є кваліфікованим фахівцем та не має встановлених законом підтверджуючих документів. Крім того, наявність у вказаної особи необхідного об'єму знань з української чи російської мови не вбачається і з відеозапису нагрудної камери поліцейського.

Також, підлягають відхиленню посилання потерпілого на те, що притягнення заподіювача шкоди до адміністративної відповідальності з встановленням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення є необхідною умовою для виплати йому страхового відшкодування, оскільки, порядок виплати страхового відшкодування встановлений ст. ст. 33 - 35, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими поміж іншим передбачено, в порядку сприяння страховику та МТСБУ у розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), надання підрозділами Національної поліції довідки про дорожньо-транспортну пригоду за встановленою формою та змістом.

Крім цього, відсутність складу адміністративного правопорушення, в діях заподіювача шкоди, не спростовує сам факт дорожньо-транспортної пригоди, заподіяння шкоди та обов'язку її відшкодування у встановленому законом порядку. Дії поліцейських щодо фіксування події дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 не оскаржувались.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2018 року щодо закриття провадження у справі про вчинення ОСОБА_5, адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Т.З. Бондаренко