КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та її захисника - адвоката ШпаргалюкаС.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, ОСОБА_1 23.02.2018 року о 03 годині 35 хвилин, керувала автомобіль «Порш», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Німанська, 30/1 в м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, незв'язне мовлення, нестійка хода, яка від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дане судове рішення захисник ОСОБА_1 - адвокат Шпаргалюк С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 05.05.2018 року, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Також вказує, що огляд ОСОБА_1 на стан сп'яніння був проведений з порушенням процедури, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року №1452/735, оскільки ОСОБА_1 не відмовлялась, а навпаки на вимогу поліцейського погодилась пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак після трьох спроб тестування цифровий показник спеціального технічного засобу показав результат 0‰, після чого поліцейськими не було запропоновано водію пройти огляд в закладі охорони здоров'я та безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт посилається на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 відмовилась пройти огляд на стан сп'яніння як за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров'я, а наявні у справі пояснення свідків, які викладені на заздалегідь підготовлених бланках з однотипним текстом-шаблоном, не містять даних від якого саме огляду (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) відмовилась ОСОБА_1 Крім того, посилаючись в оскаржуваному рішенні на письмові пояснення свідків, суд першої інстанції не викликав і не допитав цих свідків в судовому засідання, а тому, на переконання апелянта, надані ними письмові пояснення не можна вважати належними та допустимими доказами.

Також звертає увагу, що суд першої інстанції розглянув справу відносно ОСОБА_1 без участі останньої, чим позбавив її можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, згідно вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в її вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вказані вимоги закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані не були.

Так, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснила, що вночі 23.02.2018 року, повертаючись з роботи, її зупинили працівники поліції, які маючи підозру, що вона перебуває в стані алкогольного сп'яніння, запропонували їй пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, на що вона погодилась, однак коли після трьох спроб тестування цифровий показник спеціального технічного засобу показав результат 0‰, працівники поліції не пропонували їй пройти огляд в закладі охорони здоров'я та склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення. Також ОСОБА_1 зазначила, що під час її тестування та складання протоколу жодних свідків вона не бачила.

Для перевірки доводів апеляційної скарги, з метою повного і всебічного з'ясування всіх обставин справи апеляційним судом до УПП м. Києва направлялись судові повістки про виклик в судове засідання інспектора поліції ОСОБА_10., який складав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення для дачі пояснень щодо обставин вчинення останньою адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, а також викликались ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.02.2018 року були свідками відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння та надавали працівникам поліції свої пояснення з цього приводу, однак на неодноразові виклики інспектор поліції та вказані свідки в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про причини своєї неявки не повідомили.

Під час апеляційного розгляду справи адвокат Шпаргалюк С.В. заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_6, в обґрунтування якого зазначив, що під час відвідування свідка ОСОБА_5 за адресою, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення, з метою забезпечення його явки в судове засідання, з'ясувалось, що за адресою: АДРЕСА_1, яка вказана працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях цього свідка, проживають зовсім інші особи, а саме гр. ОСОБА_6 зі своєю дружиною,

Так, в судовому засіданні апеляційного суду 07.12.2018 року за клопотанням захисника був допитаний в якості свідка ОСОБА_6, який пояснив, що він разом дружиною проживає за вищевказаною адресою з березня 2017 року на підставі договору оренди. Власником квартири є гр. ОСОБА_7, договір оренди укладав з її сином ОСОБА_8, особу на ім'я ОСОБА_5 він не знає, про обставини даної справи йому нічого не відомо.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За приписами статті 266 КУпАП, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735, а також Інструкції «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, особа, яка керує транспортним засобом щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп'яніння підлягає відстороненню від керування цим транспортним засобом та відповідному огляду на стан сп'яніння. Огляд водія на стан алкогольного проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом в присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя в оскаржуваному рішенні послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №112032 від 23.02.2018 року (а.с. 1) та письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_9 (а.с. 2) як на докази винуватості ОСОБА_1 у порушенні нею вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Проте, вказаний протокол про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння та письмові пояснення свідків не містять даних про те, що працівники поліції пропонували останній пройти відповідний огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров'я.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційним судом вживались всі передбачені законом заходи для з'ясування фактичних обставин адміністративного правопорушення, проте свідки ОСОБА_4, ОСОБА_9 та інспектор поліції ОСОБА_10., який 23.02.2018 року складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на неодноразові виклики в судове засідання не з'явились, відеозапис з нагрудної камери відеореєстратора поліцейського в матеріалах справи відсутній, оскільки згідно рапорту інспектора УПП в м. Києві Кривохетенко Ю.В. (а.с. 3), під час оформлення протоколу серії БД №112032 від 23.02.2018 року нагрудна камера не була ввімкнена з технічних причин, а наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідка ОСОБА_5 не є належним та допустимим доказом з наведених вище підстав.

За таких обставин, вважаю, що наявні в матеріалах справи докази є сумнівними і не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не є достатньо переконливими, а відтак суд позбавлений можливості надати оцінку відомостям, відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №112032 від 23.02.2018 року відносно ОСОБА_1, в частині доведеності обставин вчинення нею адміністративного правопорушення.

За наведеного, постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 05.05.2018 року підлягає скасуванню, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ШпаргалюкаС.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/135/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.