Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/402/18 Головуючий в 1-й інстанції - Галущенко Ю.А.
Єдиний унікальний № 336/1900/18 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року стосовно ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Сільпо Фуд», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Тією ж постановою провадження у справі відносно ОСОБА_2 про скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 04 квітня 2018 року о 16 год.10 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «ЗАЗ Forza» д.н. НОМЕР_2 по вул. Юності в м. Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 вказує, що винесена постанова судді є протизаконною і підлягає скасуванню з наступних підстав: відсутність складу адміністративного правопорушення; суттєві порушення норм права при встановленні обставин правопорушення. Так в апеляційній скарзі зазначено, що суддя дійшла висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерством внутрішніх справ та Міністерством охорони здоров'я України від 09.11.15р. №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за №1413/27858, не встановлено, тому в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Однак, стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 в судовому засіданні не оспорював, а не погоджувався лише з тим, що знаходячись в стані сп'яніння керував транспортним засобом. Так ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 04.04.2018 року о 16 год. 35 хв. він та його малолітня дитина знаходились в салоні автомобіля НОМЕР_1, автомобілем керувала дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_4. Вони всією родиною поїхали до магазину, який розташований по вул. Юність у м. Запоріжжя, придбати продукти харчування. По дорозі між подружжям виникла сварка, в результаті чого, дружина різко зупинила автомобіль і забравши малолітню доньку пішла, залишивши ОСОБА_2 одного в автомобілі. Він відкрив капот та став займатися ремонтом авто, так як при керуванні у моторному відсіку, щось вийшло із ладу. Через деякий час до ОСОБА_2 підійшли поліцейські і стали вимагати документи, а саме посвідчення водія, якого у нього не було, так як він автомобілем не керував. Незважаючи на це патрульні поліцейські стали пропонувати ОСОБА_2 пройти алкотест на приладі «Драгер», але він відмовився, посилаючись на те, що він не керував автомобілем. Його пояснення поліцейськими були прийняті з агресією, вони стали провокувати ОСОБА_2 на відповідні агресивні дії, після чого склали у відношенні ОСОБА_2 адміністративний протокол за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Досліджуючи матеріали справи в судовому засіданні, суддя дійшла висновку, що одним із доказів, який доводить вину ОСОБА_2 є протокол про адміністративне правопорушення. Однак на думку апелянта, вказаний документ має певні недоліки, а саме в протоколі зазначені свідки, але відомості про них вписані різними почерками, які є відмінними від почерку, яким складений протокол про адміністративне правопорушення. Процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулася із грубим порушенням норм чинного законодавства, тому такий документ не можна вважати допустимим та законним. Також апелянт зауважує, що свідок ОСОБА_5, який допитаний в судовому засіданні не зміг однозначно вказати, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_2 він лише бачив, як той виходив із автомобіля. Свідок ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився і безпосередньо судом допитаний не був. Однак у своєму рішенні суддя вказує, що показання свідків досліджені судом безпосередньо, їх присутність на місці події зафіксовано відеозаписом, а при розгляді адміністративної справи в суді зміст їх показань нічим не спростований. Суддя при прийняття постанови взяла також до уваги переглянутий в судовому засіданні відеозапис з відеокамери закріпленої на форменому одязі працівника поліції, однак на думку апелянта, вказаний запис доводить лише перебування ОСОБА_2 в салоні автомобіля, а не керування ним транспортним засобом. Крім цього, в постанові не зазначений секретар судового засідання; час винесення постанови; відсутня конкретика мотивувальної частини рішення судді, посилання на положення закону та інше. Такі обставини дають право стверджувати, що суддя допустила спрощений підхід при розгляді даної категорії адміністративних справ.

На підставі викладеного, апелянт просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався, оскільки проаналізував усі наявні докази у їх сукупності, та дав їм належну оцінку і встановив, за яких обставин було скоєне вищевказане правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №054182 від 04 квітня 2018 року (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд на стан сп'яніння не проводився в зв'язку з відмовою ОСОБА_2 (а.с.6); направленням на огляд водія ОСОБА_2 до КУ «ЗОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 квітня 2018 року, в якому зазначені ознаки сп'яніння зафіксовані у ОСОБА_2 та відомості про його відмову від проходження огляду (а.с.7); поясненнями свідка ОСОБА_5 наданими в судовому засіданні суду першої інстанції 29.05.2018 р. відповідно до яких, ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, однак від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився; аналогічними письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 (а.с.8); поясненнями свідка ОСОБА_7 наданими в судовому засіданні 29.05.2018 р. відповідно до яких, він 04.04.2018 року у складі патрульного екіпажу прибув на виклик за адресою вул. Юності в м. Запоріжжі, де ним було складено адміністративний протокол у відношенні ОСОБА_2 за ст.130 КУпАП в зв'язку з порушенням п.2.5 ПДР; відеозаписами, які містяться на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 04.04.2018 року.

Диспозицією ст. 130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, і факт його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння підтверджений сукупністю наявних і досліджених в судовому засіданні доказів.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв'язку з чим вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відсутності доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом, то вони повністю спростовуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 долученими до матеріалів справи (а.с.8) і дослідженими в ході розгляду справи в суді першої інстанції, так і його аналогічними показами наданими безпосередньо в ході апеляційного розгляду, відповідно до яких 04.04.2018 року перебуваючи у денний час доби на вул. Юності в м. Запоріжжі, увагу свідка привернув автомобіль ЗАЗ, який рухався маневруючи та зупинився здійснивши зіткнення з бордюром. Підійшовши до автомобіля свідок побачив за кермом чоловіка, в якого були наявні ознаки алкогольного сп'яніння, як з'ясувалось пізніше, це був ОСОБА_2 За телефонним викликом ОСОБА_6 на місце події прибули співробітники поліції, які запропонували пройти ОСОБА_2 огляд на стан сп'яніння, однак той відмовився. Вказані покази співпадають з показами свідка ОСОБА_5, наданими при розгляді справи в суді першої інстанції.

Щодо клопотання адвоката ОСОБА_3 про виклик та допит додаткових свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, то суд апеляційної інстанції, звертає увагу на те, що обставини, які були встановлені судом першої інстанції і підтверджені дослідженими під час судового розгляду доказами, є достатніми для висновку суду про наявність вини ОСОБА_2 поза розумним сумнівом, а залучення нових свідків, які не фігурували у матеріалах справи, через тривалий проміжок часу після скоєння правопорушення, видається намаганням ОСОБА_2 уникнути відповідальності за скоєне.

Порушення, на які звертав увагу захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, а саме на невідповідне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення є суто формальним і не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

Посилання апелянта на те, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не зазначений секретар судового засідання не узгоджується з нормативними вимогами КпАП України, якими передбачений одноособовий розгляд суддею справи про адміністративне правопорушення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі на предмет упередженого ставлення співробітників патрульної поліції до ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції вважає надуманими.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін