Справа № 482/1920/17
Номер провадження 3/482/369/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2018 року м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Баранкевич В.О., з участю ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, -

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 087518 від 02.11.2017 року, який вчетверте, після триразового направлення на дооформлення до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, надійшов до Новоодеського районного суду, гр. ОСОБА_1, 02.11.2017 р. о 18.00 год. в м. Миколаїв, вул.. 9 Воєнна, 70, керував т/з «Хонда Дио», б/н, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці ока звужені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). В установленому законом порядку від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння водій ОСОБА_1 відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАп

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї провини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, просив суд закрити провадження у справі в зв'язку за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ст. 245 КУпАП , завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Також, згідно з вимогами ст. 256 КУпАП, - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення БР № 087518 від 02.11.2017 року, письмові пояснення свідків, в присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення БР № 087518 від 02.11.2017 року в графі «особу встановлено» зазначено ««згідно бази Армор», при тому, що відомості про документи, які б посвідчували особу зупиненого під час керування транспортним засобом, в протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні.

У графі протоколу «особу встановлено» зазначено, що особу, яка притягується до адміністративної відповідальності встановлюється посвідченням водія з зазначенням серії та номеру, або іншого документа з зазначенням його назви, серії та номера документа, що посвідчує особу.

Відповідно до вимог ст. 259 КУпАП, при вчиненні порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху, правил спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, правил пожежної безпеки, санітарних норм на транспорті порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього.

Проте, всупереч наведеному, працівник поліції, який склав протокол, особу ОСОБА_1 встановив, як зазначено в протоколі, згідно Бази «АРМОР», витяг з якого долучено ІППС до матеріалів справи, в якому відсутня навіть фотокартка особи, що не відповідає вимогам законодавства, тому особа не може вважатися належно встановленою.

Так, у ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Зі змісту даної норми випливає, що встановлення особи за допомогою «Бази «АРМОР» без пред'явлення документа, що посвідчує особу громадянина України, не передбачено діючим законодавством.

Суд позбавлений можливості самостійно усунути ці порушення, оскільки уповноважений розглядати справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, викладене викликає сумнів щодо достовірності інших даних у протоколі про адміністративне правопорушення, а інших доказів, що могли б підтвердити або спростувати такі факти суду не надано.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За такого, за відсутності належного підтвердження керування т/з саме ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, й з урахуванням того, що згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд не може визнати його вину за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведеною поза розумним сумнівом, що виключає у цьому випадку адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією.

Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області В.О. Баранкевич