КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/136/2018 Постанова винесена суддею Марченко М.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2006 р.н., працюючого маркетологом в Компанії «Кло-карта», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, який до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі про адміністративне провадження закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою суду, 22 січня 2018 року о 19 год. 30 хв. по вул. Бойченка, 10 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а матеріали справи направити до УПП в м. Києві для перевірки наявності в діях водія автомобіля «КІА» порушень ПДР, які стали причиною дорожньо-транспортної пригоди та складання відносно нього відповідного матеріалу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що, мотивуючи своє рішення суд послався на дослідження доказів, зміст яких, за виключенням даних відеореєстратору, в постанові суду не розкрито взагалі, як не зазначено і про те, з яких підстав ним надано перевагу поясненням водія ОСОБА_3 та відхилено пояснення водія ОСОБА_2

Разом з тим, як під час оформлення пригоди, так і в суді, він категорично заперечував свою вину, оскільки, дотримуючись усіх вимог правил дорожнього руху, він рухався на автомобілі «БМВ» по вул. Бойченка, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, в сторону вул. Миропільської. На смузі його руху знаходилась перешкода для руху, а саме - припарковані автомобілі, які з огляду на ширину смуги руху, можна було об'їхати тільки по зустрічній смузі руху, тому керуючись положеннями п. 13.4. ПДР, він, достовірно переконавшись та впевнившись, що на зустрічній смузі немає автомобілів, продовжив рух, об'їжджаючи припарковані автомобілі з дотриманням правил дорожнього руху, та, коли він практично завершував маневр об'їзду припаркованих автомобілів, несподівано йому назустріч з двору почав виїжджати автомобіль «КІА», водій якого в порушення п.п. 1.3, 1.4, 13.1, 10.2, 12.3 ПДР, не зменшив швидкість, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив боковий удар по дотичній в праву частину його автомобіля.

При цьому зазначає, що фактично вже закінчуючи маневр об'їзду припаркованих автомобілів, і, побачивши, що рухається йому на зустріч автомобіль «КІА», він, на виконання п. 12.3 ПДР загальмував, проте внаслідок порушення другим учасником ДТП правил дорожнього руху, уникнути зіткнення його односторонніми діями не вдалося.

Тому, саме його пояснення відповідають об'єктивним даним схеми ДТП, а саме - щодо дорожньої обстановки, в тому числі прив'язка до місця зіткнення (припарковані автомобілі, об'їзд яких він практично закінчив), розташування транспортних засобів після зіткнення (зокрема, відстань від тротуару до правого переднього колеса автомобіля «КІА» становить 0,1 м, до заднього правого колеса - 0,0 м), характеру і локалізації отриманих автомобілями пошкоджень. --\

До того ж, об'їзд ним припаркованих автомобілів регламентований п. 11.3 ПДР, відповідно до якого, на дорогах з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий, в тому числі і для об'їзду перешкоди. При цьому з урахуванням того, що в такому випадку водії зустрічного напрямку мають перевагу, він переконався в тому, що на смузі зустрічного руху транспорт відсутній, і тільки тоді здійснив об'їзд перешкоди - - - припаркованих автомобілів.

За таких обставин, саме його показання повністю узгоджуються з об'єктивними даними схеми ДТП, зокрема щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, локалізації та характеру механічних пошкоджень автомобілів, та підтверджуються даними відеозйомки, з якої вбачається, що на момент виїзду автомобіля «КІА», він вже рухався, займаючи зустрічну смугу при об'їзді перешкоди - припаркованих автомобілів.

Також просить врахувати, що він ніколи не заперечував тієї обставини, що рухався, займаючи зустрічну смугу руху, проте положеннями ПДР передбачені випадки, що дозволяють водієві виїзд на зустрічну смугу руху і саме до такого виключення належить і його випадок, а тому його дії відповідали вимогам ПДР в повному обсязі.

Таким чином, на думку апелянта, по справі немає жодного доказу в розумінні положень ст. 251 КУпАП, які б беззаперечно підтверджували наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано доведеність порушення саме ним п. 13.1 ПДР.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які заперечували проти апеляційної скарги, а також спеціаліста (судового експерта) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6,дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Так, покладаючи в обґрунтування свого рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, як докази - протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, та письмові пояснення учасників ДТП, суддя неповно з'ясував обставини справи, не дав належну оцінку доказам, залишивши поза увагою дані, викладені в поясненнях ОСОБА_2 та схемі ДТП щодо організації дорожнього руху на ділянці дороги, де сталася пригода, а також відеозапису з відеореєстратора. Також у постанові суддя не мотивував, шляхом співставлення яких саме даних, він дійшов до такого висновку, а лише обмежився переліком доказів без розкриття їх змісту.

Між тим, пояснення учасників пригоди належало зіставити з іншими доказами в справі, дати їм належну оцінку у сукупності і лише після цього приймати рішення по суті.

Так, відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким 22 січня 2018 року о 19 год. 30 хв. по вул. Бойченка, 10 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 з обставинами, викладеними в протоколі щодо недотримання ним вимог Правил дорожнього руху України, наслідком чого стало зіткнення транспортних засобів і їх пошкодження, не погодився.

Так, з пояснень ОСОБА_2, наданих ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди та при апеляційному розгляді справи, вбачається, що 22.01.2018 року він, керуючи автомобілем «БМВ» рухався по вул. Бойченка, 10, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, в сторону вул. Миропільської, зі швидкістю 30-40 км/год. На смузі його руху знаходилась перешкода для руху у виді припаркованих автомобілів, які, з огляду на ширину смуги руху, можна було об'їхати лише по зустрічній смузі, і автомобілі, які там рухаються, завжди пропускають один одного, тому він, достовірно переконавшись та впевнившись, що на зустрічній смузі немає автомобілів, продовжив рух, об'їжджаючи припарковані автомобілі з дотриманням правил дорожнього руху. Коли він практично завершував маневр об'їзду припаркованих автомобілів, з двору, де є знак «Уступи дорогу», несподівано почав виїжджати автомобіль «КІА», який, пропустивши один автомобіль, та не вмикаючи сигнал повороту і набираючи швидкість, різко виїхав йому на зустріч, хоча добре бачив його автомобіль, так як він рухався слідом за тим автомобілем, який він пропустив, у зв'язку з чим він почав гальмувати, однак через ожеледицю, зупинити автомобіль одразу не видалось можливим, внаслідок чого відбулося зіткнення навпроти припаркованих автомобілів.

З пояснень другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, наданих ним безпосередньо на місці події та при апеляційному розгляді справи, вбачається, що 22.01.2018 року він керуючи автомобілем «КІА» рухався у своїй смузі руху по вул. Бойченка в напрямку метро «Дарниця» та раптово йому назустріч виїхав автомобіль «БМВ» і здійснив зіткнення з його автомобілем.

Також зазначив, що, коли він виїжджав з вул. Космічної на вул. Бойченка, то бачив, як автомобіль «БМВ», пригальмовуючи, рухався по своїй смузі, на якій далі були припарковані автомобілі, оскільки він пропустив автомобіль, який рухався перед «БМВ», так як той був від нього на короткій дистанції. Проте, коли він вже виїхав на вул. Бойченка та рухався по ній, водій автомобіля «БМВ», не включивши поворот, несподівано виїхав на його смугу руху, він взяв правіше та зупинився, хоча у водія автомобіля «БМВ» також була можливість пригальмувати та пропустити автомобіль, який рухався йому на зустріч, так як між припарованими автомобілями були вільні місця, проте зіткнення уникнути не вдалося, яке сталося вже за межами припаркованих автомобілів.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_3 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_2, а й письмовими доказами по справі.

Зокрема, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, правильність якої не оспорювалась учасниками пригоди при її складанні та в якій зафіксовано наявність дорожніх знаків пріоритету на головній та другорядній дорогах, дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту їх зіткнення,місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що ділянка дороги, на якій відбулося зіткнення автомобілів «БМВ» та «КІА», передбачає по одній смузі руху в кожному напрямку, в той же час на смузі руху, по якій рухався автомобіль «БМВ», стоять припарковані автомобілі, займаючи майже цілу смугу.

З позначеного на схемі місця зіткнення та розташування транспортних засобів після зіткнення слідує, що автомобіль «БМВ» розташований на зустрічній смузі по напрямку свого руху і відстань від краю проїзної частини дороги до правого переднього колеса автомобіля «БМВ» складає 2,1 м, до правого заднього колеса - 2,2 м, а автомобіль «КІА» знаходиться в цій же смузі по напрямку свого руху, і відстань від краю проїзної частини дороги до правого переднього колеса автомобіля «КІА» складає 0,1 м, а до правого заднього колеса - 0 м. При цьому автомобіль «БМВ» має пошкодження заднього бампера, передніх та задніх лівих дверей, задньої лівої арки, лівого дзеркала заднього виду, а автомобіль «КІА» - лівого дзеркала заднього виду, переднього бамперу та переднього лівого крила.

Тобто дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо місця зіткнення автомобілів «БМВ» та «КІА», їх розташування після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, вказують на те, що автомобіль «БМВ» до зіткнення рухався по головній дорозі по напрямку свого руху вздовж припаркованих автомобілів з виїздом на зустрічну смугу руху, а автомобіль «КІА», виїжджаючи з другорядної дороги на головну та об'єктивно бачачи автомобіль «БМВ», який рухається по зустрічній смузі свого руху, не пропустивши його, здійснив виїзд в цю ж смугу руху, внаслідок чого й відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора автомобіля «КІА», з якого вбачається, що автомобіль «БМВ» рухається по головній дорозі в напрямку свого руху, об'їжджаючи припарковані автомобілі, з виїздом на зустрічну смугу руху, перед ним рухається автомобіль, який водій автомобіля «КІА», виїжджаючи з другорядної дороги на головну, пропускає та одночасно бачачи, як позаду цього автомобіля, рухається також і автомобіль «БМВ», не пропустивши його, здійснив виїзд в цю ж смугу руху, внаслідок чого відбулося зіткнення.

На таку невідповідність дій водія автомобіля «КІА» ОСОБА_3 вимогам Правил дорожнього руху України в тій дорожній ситуації вказав і допитаний в суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_6, зазначивши, що зіткнення автомобілів «БМВ» та «КІА» сталося на звуженій проїзній частині зі сніговим накатом. При цьому за вимогами ПДР України, якщо по головній дорозі рухається автомобіль, то автомобіль, який виїжджає з другорядної дороги, повинен його пропустити, тому автомобіль «КІА», який виїжджав з другорядної дороги на головну, повинен був пропустити автомобіль «БМВ», який рухаючись по головній дорозі знаходився у фазі свого руху. До того ж, з фотокарток та відеозапису вбачається, що, незважаючи на припарковані автомобілі, оглядовість на вул. Бойченка у водія автомобіля «КІА», який виїжджав з другорядної дороги, була достатня, проте, бачачи, що по головній дорозі рухається автомобіль «БМВ», він все одно продовжує рухатися та, виїхавши на головну дорогу, зіткнувся з автомобілем «БМВ» навпроти 2-3 припаркованого автомобіля.

За таких обставин, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «БМВ» не вбачається будь-яких невідповідностей вимогам та порушеньПДР України, які б перебували у причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Тому, зважаючи на обставини справи та дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, спростовується версія водія ОСОБА_3 про інші обставини та механізм цієї пригоди, а відтак його пояснення в цій частині не можуть бути прийняті до уваги як доказ винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

В той же час, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_2 також не є беззаперечним доказом винуватості, а повинен в даному випадку оцінюватися в сукупності з іншими доказами по справі.

Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до визначення терміну «безпечний інтервал», яке міститься у п. 1.10 ПДР, - це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Оскільки в суді апеляційної інстанції в результаті дослідження та оцінки усіх доказів, що наявні в провадженні, встановлено, що на момент виїзду автомобіля «КІА» з другорядної дороги на головну, автомобіль «БМВ» вже рухався по ній, займаючи зустрічну смугу при об'їзді перешкоди - припаркованих автомобілів, в діях водія ОСОБА_2 не вбачається порушення п. 13.1 ПДР, яке б мало причинний зв'язок з обставинами виникнення ДТП, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, з висновками судді Дніпровського районного суду м. Києва про те, що ОСОБА_2 вчинив дії, направлені на порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, погодитись не можна, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі про адміністративне провадження закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.