АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/6461/18 Суддя 1 інстанції: Божко В.В.
Провадження: 33/790/810/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

10 серпня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Яковлева В.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюКиївського районного суду м. Харкова від 08 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постановуКиївського районного суду м. Харкова від 08 червня 2018 року у частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав лише 23.07.18р., а тому, на думку апелянта, строк на апеляційне оскарження судового рішення потрібно рахувати саме з дати отримання останнього.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно відбитку штампу канцелярії суду, апеляційна скарга ОСОБА_2 була подана 01.08.2018 року (а.с. 15), тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши зазначені матеріали, приходжу до висновку, що причину, на яку посилаються апелянт, а саме - отримання копії оскаржуваного рішення лише 23.07.2018 року, не можна вважати поважною для пропуску строку на апеляційне оскарження. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи районним судом, призначений на 08.06.18р., про що свідчить його власний підпис у явочному листі (а.с. 12). Зазначене дає підстави вважати, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у повній мірі була обізнана про розгляд справи місцевим судом, мала об»єктивну можливість дізнатися про стан її розгляду самостійно або через представника, та реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк. Сам по собі факт отримання правопорушником 23.07.18р. постанови суду не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження. Обставин, які завадили ОСОБА_2 ознайомитися з її змістом раніше, з матеріалів справи не вбачається. Не надано таких доказі і до суду апеляційної інстанції.

Таким чином відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтами не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотанняОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постановиКиївського районного суду м. Харкова від 08 червня 2018 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.С. Яковлева