АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/671/18 Справа № 694/800/18 Головуючий по 1 інстанції Дудніченко В. М.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2018 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 липня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 липня 2018 року ОСОБА_3 близько 01 год. 15 хв. 27 квітня 2018 року в м. Звенигородка по вул. Грушевського керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводив лікар-нарколог Звенигородської ЦРЛ ОСОБА_4 (висновок № 12 від 27.04.2018 р.)

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 липня 2018 року та закрити провадження по справі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана постанова ухвалена судом з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не в повній мірі надав оцінку наявним у справі доказам, не звернув увагу на суттєві недоліки процесуальних документів якими обґрунтовувалась його вина, безпідставно не залучив до провадження особу, яка притягалась до адміністративної відповідальності, не надав можливість скористуватись правовою допомогою адвоката з метою захисту інтересів особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності. Суд безпідставно виявив явно обвинувальний ухил в даній справі, відступивши від презумпції невинуватості та відхилившись від дотримання ст. 62 Конституції України

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не сформульована суть порушення, а вказано лише про порушення ним вимог Правил дорожнього руху України, хоча диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає як обов'язковий елемент об'єктивної сторони цього складу правопорушення «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння». Наполягає, що, в дійсності він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та не погодився ні з протоколом, ні з висновком медичного освідування, що підтверджується відмовою від підпису.

Вказує, що наполягав на заборі крові для аналізу на наявність алкоголю, проте ні лікар, ні працівники поліції не взяли дані обставини до уваги, та відмовились брати зразки біологічного середовища, проводити ретельне та правильне (таке яке відповідало б вимогам закону) дослідження. Вважає, що мала місце фальсифікація результатів встановлення стану алкогольного сп'яніння (трубка для продуву повітря була змащена розчином з вмістом алкоголю).

Зазначає, що відсутність у протоколі обов'язкових реквізитів, перелік яких міститься у ст. 256 КУпАП, не тільки утруднює визначення складу правопорушення, а й обмежує права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вказує, що матеріали справи свідчать про те, що він не визнавав себе винним у порушенні Правил дорожнього руху. Проте суд не дав оцінку його позиції і не навів даних, якими б обґрунтовувалась позиція щодо невизнання вини.

В порушення вимог ст. 280 КУпАП судом не були з'ясовані всі обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення по суті.

Крім того апелянт, акцентує увагу що суд розглянув справу без його участі, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право на захист та справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначає, що не вчиняв вказане адміністративне правопорушення, а у суду першої інстанції не було достатніх та належних доказів вчинення ним адміністративного проступку, тому його притягнуто до адміністративної відповідальності.

У судовому засідання ОСОБА_3 був відсутнім. Подав заяву про розгляд справи без його участі, апеляційні вимоги підтримав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу без присутності особи, стосовно якої складений протокол, за відсутності будь-яких відомостей про належне повідомлення особи про дату і час судового розгляду згідно з вимогами ст. 277-2 КУпАП, істотно порушив право ОСОБА_3 на захист в контексті права особи на справедливий суд відповідно до положень ст. 6 ЄКПЛ, оскільки останній не мав змоги постати перед судом, заявляти клопотання, просити про допит свідків тощо.

З огляду на це, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Після цього суд апеляційної інстанції, не маючи процесуальних повноважень повернути справу на повторний розгляд до місцевого суду за указаних обставин, вважає необхідним самостійно оцінити всі обставини та наявні докази й ухвалити законне і справедливе рішення з неухильним дотриманням права особи бути належно викликаним до суду, хоча особисто взяти участь в апеляційному розгляді ОСОБА_3 не забажав, що є його правом.

Суддя апеляційного суду вважає, що у матеріалах провадження немає достатніх доказів, які дають обґрунтоване право встановити винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння обґрунтовано підтверджується відповідним висновком лікаря Звенигородської ЦРЛ ОСОБА_4 № 12 від 27.04.2018 р. (а.с. 3).

Однак, у матеріалах провадження відсутні достатні докази, якими підтверджується факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом в такому стані. Обвинувачений категорично заперечує цей факт в апеляційній скарзі.

Натомість, крім даних змісту протоколу, які не є достатнім доказом для встановлення цього факту поза розумним сумнівом з урахуванням принципу презумпції невинуватості, у матеріалах справи є лише пояснення свідка ОСОБА_5 (а.с. 2) про те, що в її присутності ОСОБА_3 відмовився підписувати протокол та давати пояснення. Жодних інших доказів факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом у справі немає. На запит суду до Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області щодо можливого надання відеозапису описаних у протоколі подій відповіді не надійшло.

Таким чином, немає достатніх доказів для встановлення у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо його об'єктивної сторони.

Тому, керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.07.2018 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, закривши провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко