Справа № 344/8106/18
Провадження № 33/779/351/2018
Категорія ст.172-15 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ
Суддя Апеляційного суду Івано Франківської області Кукурудз Б.І., з участю прокурора Літвінова Р.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 05.07.2018 року,-

в с т а н о в и в:

За постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення:

- за ч.2 ст.172-15 КУпАП - 2465 гривень штрафу;

- за ч.2 ст.172-15 КУпАП 2550 гривень штрафу;

На підставі ст.36 КУпАП визначено ОСОБА_1 штраф в розмірі 2550 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь стягувача Державної судової адміністрації України 352 грн. 40 коп. судового збору.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 , будучи начальником речової служби військової частини НОМЕР_1 , за своїм військовим званням наділений організаційно-розпорядчими функціями та являється військовою службовою особою.

Відповідно до ст. 98 Статуту внутрішньої служби у Збройних Силах України, начальник речової служби є прямим начальником особового складу речової служби полку та відповідає за забезпечення полку речовим і санітарно-господарським майном за нормами постачання, за банно-пральне обслуговування полку та індивідуальне припасування обмундирування, взуття особовому складові і зобов`язаний: своєчасно подавати заявки та організовувати одержання, зберігання та видачу підрозділам полку речового та санітарно-господарського майна, а також зберігання і видачу табельних технічних засобів виховання; перевіряти не менше ніж один раз на два місяці, відповідно до облікових даних полку, наявність, стан, категорію та комплектність речового та господарського майна в підрозділах і на складі полку, а також умови зберігання та його схоронність; проводити із старшинами підрозділів заняття щодо зберігання, ремонту речового майна та ведення його обліку; забезпечувати своєчасну видачу (пошиття) обмундирування офіцерам, прапорщикам та військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, і контролювати якість його пошиття.

Відповідно до порядку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Солдат ОСОБА_2 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2017 був звільнений у запас за пунктом «а» (в зв`язку із закінченням строку контракту) ч. 6 обов`язок з врахуванням вимог пп. «ї» п. 1 ч. 8 цієї статті, з правом носіння військової форми одягу, з посади начальника радіостанції групи зв`язку та телемеханіки радіотехнічного центру вузла зв`язку та радіотехнічного забезпечення.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац третій пункту 242 Положення).

24.04.2018 ОСОБА_2 у зв`язку із звільненням в запас, звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, на яке має право у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Під час звільнення ОСОБА_2 з військової служби у запас та виключення зі списків особового складу військовою частиною НОМЕР_1 грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно останньому не виплачено.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням своїх службових обов`язків начальник речової служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 26.04.2018 року вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Крім того, 01.06.2018 року до військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону звернулись колишні військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проходили військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2017 були звільнені у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч.6 обов`язок з врахуванням вимог пп. «ї» п. 1 ч. 8 цієї статті, з правом носіння військової форми одягу.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац третій пункту 242 Положення).

18.04.2018 ОСОБА_4 у зв`язку із звільненням в запас, звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, на яке має право у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Під час звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з військової служби у запас та виключення їх зі списків особового складу військовою частиною НОМЕР_1 грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно останнім не виплачено.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням своїх службових обов`язків начальник речової служби військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 26.04.2018 року вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 на вищезазначену постанову подав апеляційну скаргу, вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог закону, внаслідок чого виніс незаконну та необґрунтовану постанову, при цьому умисно допустив неналежну поведінку для судді, так як своїми діями порушив засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно дана постанова є такою що має бути скасована а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах. Крім того, суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення, лише формально перерахував докази, не давши їм належної оцінки з точки зору достовірності.

Просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову якою визнати невинуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, провадження в справі закрити за відсутністю складу цього правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Військовий прокурор Івано Франківського гарнізону Книш П.І. подав заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає її безпідставною, оскільки при звільненні військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 інформація про грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, яка підлягає їм до виплати, капітаном ОСОБА_1 не надавалася та в інші служби ним не скеровувалася. Копії довідок про вартість речового майна, що належить до видачі колишнім військовослужбовцям ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були скеровані начальником речової служби вже після їх звільнення. Що позбавило останніх права на отримання компенсації. Отже, колишні військовослужбовці через службову недбалість капітана ОСОБА_1 втратили можливість на отримання грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, що призвело до порушення вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Просить постанову Івано Франківського міського суду від 05.07.2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши пояснення апелянта, прокурора, перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні встановлюється на підставі фактичних даних (доказів).

Прокурор, який склав протокол про адміністративне правопорушення, та суд який розглядав справу, зазначених вимог закону не виконали.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2018 року ОСОБА_2 у зв`язку із звільненням у запас, звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату йому грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, на яке має право у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Рапорт військовою частиною НОМЕР_1 отримано 24.04.2017 року.

Згідно витягу із наказу Міністерства Оборони України №182 ОСОБА_2 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 вересня 2017 року №22-РС звільнено у запас за п."а" у зв`язку із закінченням строку контракту частини шостої ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Крім цього, 18.04.2018 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у зв`язку із звільненням в запас, звернулися до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, на яке має право у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно витягів із Наказів Міністерства Оборони України командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №194, Солдат ОСОБА_4 , ОСОБА_3 26 вересня 2017 року №22-РС звільнені в запас за п."а" у зв`язку із закінченням строку контракту частини шостої ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Тобто, виходячи з вищенаведеного ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . ОСОБА_3 звернулися з рапортом про виплату їм грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, на яке мають право у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", після звільнення з військової служби.

Згідно із п.3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 16.03.2016 року 3178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби, загибелі військовослужбовця.

Відповідно із п.п.4,5 Порядку від 16.03.2016 року 3178 грошова компенсація виплачується зокрема військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою рапортом на підставі наказу командира військової частини, територіального органу, територіального підрозділу , закладу, установи, організації у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Аналіз наведених правових норм показав, що військовослужбовцю гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби.

Зазначені гарантії реалізуються за заявочним принципом, тобто відповідним зверненням військовослужбовця на підставі наказу командира військової частини. Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з відповідними заявами повинні були звернутися при звільненні з військової служби, тобто будучи військовослужбовцями, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 чітко визначено категорію осіб на вказану грошову компенсацію, а саме військовослужбовець.

А тому виходячи з вищенаведеного, перевіривши всі матеріали справи вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 будучи військовослужбовцями не зверталися до Начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 із заявами про виплату грошової компенсації., а звернулися після звільнення з військової служби, не будучи військовослужбовцями.

Вказані вище мотиви є достатніми для того, щоб постанову Івано-Франківського міського суду від 05.07.2018 року скасувати, провадження у справі закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ст. 172-15 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.172-15 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Б.І. Кукурудз