Справа № 520/7507/18
Провадження № 3/520/4317/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2018 року суддя Київського районного суду м. Одеси Чванкін С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відстрочку та розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в частині штрафу по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2018 року ОСОБА_1, за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

07.08.2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про відстрочку та розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в частині штрафу, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 має фінансові труднощі, має на утриманні двох дітей та проходить безоплатне стажування для прийняття на нову роботу.

У судове засідання ОСОБА_1 не з?явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд дослідивши заяву про відстрочку та розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в частині штрафу вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КпАП України, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким чином, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не наведено поважних причин для задоволення заяви, більш того до своєї заяви ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували, що він має на утриманні двох дітей, у нього складний матеріальний стан та неспроможність виконання постанови суду.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що постанова про накладення адміністративного стягнення має бути реалізована у стислі строки інакше буде втрачена оперативність у застосуванні заходів адміністративного впливу, що, без сумніву, відобразиться на ефективності, зменшенні виховного та попереджувального значення у боротьбі з адміністративними правопорушеннями.

У зв?язку з викладеним, суд прийшов до висновку, що реальних підстав для відстрочення та розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення немає, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 301 КпАП України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження»,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення та розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в частині штрафу - відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Чванкін С. А.