КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/1299/18Головуючий у І інстанції: Косик Л.Г.
Провадження № 33/824/1165/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він допустив порушення п.2.5 Правил дорожнього руху.

За доводами апелянта, зупинка працівниками поліції його транспортного засобу була незаконною. При цьому, працівники поліції безпідставно висунули йому вимогу пройти огляд на стан сп'яніння, оскільки у нього не було ознак наркотичного сп'яніння. При цьому, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, допитавши свідка, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 05.08.2018 року о 18 год. 30 хв. керував автомобілем «Opel», д.н.з. НОМЕР_1, в місті Києві по вул. Верховинній, 5А з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення суддя обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зокрема, як вбачається зі змісту рапорту працівника поліції ОСОБА_4, ним у складі екіпажу патрульної поліції №0852 було зупинено автомобіль «Opel», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху. В ході спілкування з працівниками поліції у водія виявлено ознаки наркотичного сп'яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло), у зв'язку з чим ОСОБА_1 було висунуто вимогу пройти відповідний огляд у медичному закладі. Оскільки ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 повідомив, що разом з ОСОБА_2 були свідками того, що водій ОСОБА_1 у їх присутності на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у лікаря-нарколога.

Такі пояснення свідка підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, якими зафіксовано, що поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі та підстави для цього, проте водій відмовився виконувати дану вимогу.

Всупереч апеляційним доводам ОСОБА_1, на відеозаписі зафіксовано присутність обох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Фактвідмови водія від проходження медичного огляду на стан сп'яніння засвідчені підписами свідків у протоколі, так і в окремих поясненнях.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У зв'язку з відмовою водія від проходження огляду, поліцейським правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

З цих підстав суд апеляційної інстанції залишає оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз