Справа № 298/1088/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30.10.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М., за участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, захисника - адвоката Йосипчука О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/4806/150/18 щодо ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Великоберезнянського районного суду від 24.07.2018.

Цією постановою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка смт. Бурштин Івано-Франківської області, мешканка АДРЕСА_1 громадянка України, працююча директором ТОВ «Ествуд» (с.Сіль, 182), притягнута до відповідальності як така, що вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП, і піддана адміністративному стягненню в виді штрафу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) грн.

Як убачається з постанови, суддя Великоберезнянського районного суду визнав установленим наступне.

«19.06.2018, об 11 год. 55 хв. у АДРЕСА_1, ОСОБА_2, являючись директором ТОВ «Ествуд» в порушення Кодексу законів про працю України, що полягало в наступному, в лісопильному цеху знаходились і виконували роботу шість працівників без укладеного належним чином трудового договору».

До висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП суддя дійшов на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 19.06.2018 № ЗК 263/8/АВ/П/ПТ, акту інспекційного відвідування № ЗК 263/8/АВ від 19.06.2018, припису про усунення виявлених порушень № ЗК 263/08/АВ/П від 19.06.2018, штатних розкладів та Статуту ТОВ «Ествуд».

Постановою судді Апеляційного суду Закарпатської області від 18.09.2018 за клопотанням захисника ОСОБА_4 йому поновлено строк на апеляційне оскарження постанови судді Великоберезнянського районного суду від 24.07.2018 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вказує, що висновки, викладені у постанові судді зроблено без врахування наявних документів та пояснення директора підприємства. Так, з шести осіб, про яких йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення, дві на підприємстві не працювали, а з іншими чотирма були укладені цивільно-правові угоди на виконання робіт, копії яких були надані інспекторам. Проте, справа була розглянута суддею без завчасного повідомлення та участі ОСОБА_2, а отже з порушенням її прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд заслухав пояснення ОСОБА_2 і захисника на підтримання апеляційної скарги, перевірив матеріали справи, доводи апеляційної скарги і приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно зі ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП); і визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням, в якому обвинувачується ОСОБА_2 і відповідальність за яке передбачена у ч.3 ст. 41 КУпАП, є фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору. Склад цього правопорушення є формальним. Його об'єктом є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на працю, оплату праці, на охорону праці та інших прав у трудовій сфері. Його об'єктивна сторона виражається у формі порушення вимог КЗпП України, а суб'єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується як умисною так і необережною формою вини. Суб'єктом цього правопорушення є посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що під час інспекційного відвідування в лісопильному цеху ТОВ «Ествуд» в АДРЕСА_1 знаходилися і виконували роботу без укладеного належним чином договору 6 працівників: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10 і ОСОБА_11, допуск до роботи котрих ОСОБА_2, як директором ТОВ «Ествуд», і містить склад адміністративного правопорушення. Зазначено також ніби ОСОБА_2 усно пояснила, що укладає трудові договори з працівниками щодня і за виконану роботу, щодня ж, виплачує їм заробітну плату.

Інших відомостей про пояснення ОСОБА_2 в матеріалах справи немає, судом першої інстанції справу розглянуто без її участі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що не має можливості укладати з робітниками безстрокові або на визначений строк або на час виконання певної роботи трудові договори (контракти), оскільки місцеві мешканці (а тільки вони є постачальниками робочої сили) такого бажання не виявляють і наймаються на роботу в лісопильний цех на короткий час, який визначають щоразу кожний індивідуально і на власний розсуд, зокрема у періоди між виїздами на заробітки, коли не можуть знайти більш високооплачуваної роботи. Окрім цього, і цех працює не постійно, а тільки час від часу і специфіка його роботи не дозволяє планувати її навіть на короткий термін. Вважає, що іншого виходу з цього становища, ніж укладати з працівниками трудові договори щодня і в кінці робочого дня виплачувати їм заробітну плату, що влаштовує обидві сторони, у неї немає. Що стосується шести працівників, які нібито працювали в цеху без укладеного належним чином договору, то з них два - ОСОБА_6 і ОСОБА_7, в дійсності того дня не працювали, а лише прийшли найматися на роботу, а з ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 були укладені цивільно-правові угоди, які передбачено законом (ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України) і які не суперечать ст. 21 КЗпП України, на виконання конкретно усно обумовленого обсягу робіт з письмово обумовленою їх вартістю, що також влаштовувало обидві сторони.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 надала копії договорів з громадянами ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_10 і ОСОБА_11, про виконання робіт цивільно-правового характеру, строк дії яких охоплює і дату коли проводилось інспекційне відвідування, повідомлення начальника головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зазначення цих договорів ОСОБА_2 у звіті платника за червень 2018 року, а також заяви ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 і матері неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що ні ОСОБА_6 ні ОСОБА_7 у ТОВ «Ествуд» не працювали.

Наявними в справі доказами, зокрема тими, на які послався суд першої інстанції в оскарженій постанові, ці пояснення ОСОБА_2 не спростовані і тому не можуть бути відкинуті, а їх врахування виключає склад адміністративного правопорушення в діянні, яке ставиться їй в провину. У справі немає доказів, які доводили б, що ОСОБА_2 19.06.2018 допустила до роботи у лісопильному цеху громадян ОСОБА_6 і ОСОБА_7, не оформила трудового договору з допущеними до роботи громадянами ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_10 і ОСОБА_11, усвідомлювала характер будь-яких своїх дій чи бездіяльності як протиправний, передбачала або повинна була і могла передбачити ті чи інші шкідливі наслідки, бажала їх або свідомо допускала можливість настання будь-яких шкідливих наслідків тієї чи іншої своєї дії чи бездіяльності.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді Великоберезнянського районного суду від 24.07.2018 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Гошовський