Справа № 603/835/18
Провадження № 3/603/344/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" грудня 2018 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Гудкової Ю.Г.,

за участю секретаря судового засідання Сандалюка О.В.,

захисника ОСОБА_1, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні матеріали, які надійшли з Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, вдівця, пенсіонера,

за ст. 185, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 07.11.2018 року приблизно о 15 год. 40 хв. в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області не виконав законну вимогу працівника поліції, чим вчинив злісну непокору, яка полягала в тому, що на неодноразові прохання відмовлявся вийти з автомобіля, маючи при цьому ознаки алкогольного спяніння, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Також, на розгляд до суду поступили матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №545668 від 07.11.2018 року ОСОБА_2 07.11.2018 року приблизно о 09 год. керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку категорично відмовився, а саме продути технічний прилад після затримання та у лікувальному закладі - Монастириському РТМО, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 у судовому засіданні своєї вини у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень не визнав та суду пояснив, що 07.11.2018 року не здійснював керування транспортним засобом, оскільки ще ввечері 6.11.2018 року автомобіль у зв»язку з технічною несправністю зупинився на дорозі біля будинку ОСОБА_3 Наступного дня зранку він покликав на допомогу сусідів, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які приблизно о 09 год. відбуксирували автомобіль з центральної дороги на бічну (польову), поближче до нього додому. У обґрунтування своєї невинуватості посилається на те, що приблизно о 15 год. 20 хв. перебував у салоні свого автомобіля на місці водія, намагаючись відремонтувати зламаний замок запалювання. До цього часу неодноразово відлучався від автомобіля додому. До моменту відбуксирування автомобіля алкогольні напої не вживав. Приблизно о 15 год. 20 хв. до нього підійшли працівники поліції з вимогою предявити посвідчення водія, на що він відмовив, оскільки не здійснював керування транспортним засобом. Крім того повідомив, що так як в даний час не керує, а ремонтує автомобіль, посвідчення водія та реєстраційний документ залишив удома, на що поліцейські відреагували як невиконання їхньої вимоги та застосували до нього силу, витягнувши з автомобіля, наділи кайданки. На пропозицію пройти медичний огляд на стан спяніння відмовився, оскільки не здійснював керування транспортним засобом, а отже, в розумінні Правил дорожнього руху не являвся водієм транспортного засобу. Вважає, що працівниками поліції неправомірно складено протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності, просить справу відносно його закрити.

Захисник ОСОБА_1 просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130, ст. 185 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Посилається на те, що огляд на стан алкогольного спяніння застосовується до водія, проте ОСОБА_2 не був водієм у розумінні Правил дорожнього руху, оскільки не здійснював керування транспортним засобом. Крім того, працівники поліції жодного разу не розяснили останньому його права та обовязки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом. Враховуючи наведене, оскільки складений відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, вважає, що працівником поліції було допущено порушення ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

З приводу оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП захисник ОСОБА_1 зазначив, що у діях ОСОБА_2 не було жодного умислу на невиконання законних вимог працівника поліції, оскільки такі вимоги до нього не адресовувались, жоден нормативно-правовий акт не зобовязує особу безпідставно виходити з автомобіля на вимогу працівника поліції. Як вбачається з відеофіксації нагрудної камери поліцейського та камери відеореєстратора з поліцейського автомобіля, транспортний засіб марки ВАЗ 21063 з часу прибуття працівників поліції до моменту складання протоколів був у нерухомому стані, ОСОБА_2 в цей час не керував автомобілем, а тому пропозиції зупинити автомобіль не могло бути. Також працівники поліції не пояснили, для чого ОСОБА_2 потрібно вийти з автомобіля.

Пояснення захисника ОСОБА_1 оформлено письмово та додано до матеріалів справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

З метою підтвердження чи спростування пояснень ОСОБА_2 та його захисника судом допитані у судовому засіданні інспектор Монастириського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6, який склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №545668 від 07.11.2018 року, інспектор Монастириського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7, який склав протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №054806 від 07.11.2018 року, свідки, зазначені в протоколі: ОСОБА_3, ОСОБА_8, а також свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №545668 від 07.11.2018 року, ОСОБА_2 07.11.2018 року приблизно о 09 год. керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку категорично відмовився, а саме продути технічний прилад після затримання та у лікувальному закладі Монастириського РТМО, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Порядок огляду особи на стан алкогольного спяніння регламентується положеннями ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в редакції від 12.06.2018 року, огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 6 розділу ІХ вищевказаної Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що о 14 год. 29 хв. на лінію «102» поступило повідомлення від ОСОБА_3 про перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння, що й було підтверджено при прибутті працівників поліції у с. Вістря о 15 год. 13 хв. ОСОБА_2 у час прибуття працівників поліції перебував у припаркованому транспортному засобі на місці водія. У присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_8 ОСОБА_2 пояснив, що вживав алкогольні напої. Зі слів очевидців і самого ОСОБА_2, останній здійснював керування транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_3 суду підтвердив, що транспортний засіб, за кермом якого сидів ОСОБА_2, о 09 год. 00 хв. перебував у нерухомому стані поблизу гаража його сина. У зв»язку з тим, що ОСОБА_2, сидячи в автомобілі, кричав, висловлювався нецензурно, заважав, неодноразово просив у нього допомоги, зокрема пальне, інструменти, він викликав працівників поліції. Підтвердив, що автомобілем ОСОБА_2 приїхав ще вночі, однак зранку його відштовхали трохи далі по вулиці.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 07.11.2018 року, в с. Вістря Монастириського району Тернопільської області 07.11.2018 року поблизу його будинку посеред вулиці був припаркований автомобіль НОМЕР_2, чим чинив перешкоди руху транспорту. За зовнішніми ознаками та поведінці водій даного транспортного засобу перебував у стані алкогольного спяніння. Приблизно о 09 год. 00 хв. прийшли родичі ОСОБА_2 та почали штовхати автомобіль з проїжджої частини на бічну вулицю, при цьому керування здійснював ОСОБА_2, який рушив автомобіль на бічну вулицю нижче будинку ОСОБА_3 та повністю перекрив рух через неї.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що 07.11.2018 року приблизно о 10 год. 10 год. 30 хв. автомобіль НОМЕР_2, стояв на дорозі с.Вістря Монастириського району Тернопільської області, за кермом якого сидів ОСОБА_2 з ознаками алкогольного спяніння. Відчинивши двері у автомобілі, попросила ОСОБА_2 від»їхати, на що він відповів, що не може, так як автомобіль несправний і немає пального. Звідки він приїхав їй невідомо. Підтвердила, що автомобіль ОСОБА_2 спочатку перебував на центральній дорозі, а після цього на польовій. Була присутня при відмові ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп»яніння.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_8 від 07.11.2018 року, остання була очевидцем як ОСОБА_2 07.11.2018 року о 09 год. перебував у салоні автомобіля ВАЗ 2106, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, який знаходився на дорозі вулиці с.Вістря Монастириського району Тернопільської області, яким керував попередньо, у стані алкогольного спяніння, що було помітно по його зовнішньому вигляді, а саме розмові - нечіткій вимові, запаху алкоголю з порожнини рота, який по прибуттю поліцейських відмовився продути на місці у спецприлад, а також проїхати у медичний заклад для визначення стану алкогольного сп»яніння, при цьому повідомив, що він даним транспортним засобом, у якому перебував один за кермом, приїхав з Івано-Франківська у с.Вістря Монастириського району Тернопільської області.

З приводу її письмових пояснень, долучених до матеріалів справи, в яких зазначено, що їй відомо про те, що ОСОБА_2 приїхав на автомобілі з Івано-Франківська, ОСОБА_8 суду пояснила, що пояснення писали працівники поліції, а вона лише підписалася, тому існують певні неточності у її поясненнях з тими, які дала в судовому засіданні.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні письмові пояснення сільського голоси ОСОБА_9 від 7.11.2018 року, однак дані, викладені у них, не можуть слугувати доказом винуватості ОСОБА_2, оскільки, як пояснили працівники поліції, вона була присутня вже безпосередньо при оформленні працівниками поліції матеріалів справи за ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №545668 від 07.11.2018 року додано виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, видану Монастириським РТМО, згідно якої ОСОБА_2 07.11.2018 року перебував у стані алкогольного спяніння. Проте дану виписку суд відкидає з огляду на те, що вона не є належним та допустимим доказом вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення інспекторів Шуї В.С., Болюха Н.І., свідків, суд дійшов до переконання, що в судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема 7.11.2018 року приблизно о 09 год.

Так, для складу адміністративного правопорушення необхідно, щоб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовилась особа, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування, що зазначено у постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року.

Те, що транспортний засіб, у салоні якого перебував ОСОБА_2, був несправний, підтвердили також свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що о 09 год. 07.11.2018 року транспортний засіб ОСОБА_2 стояв на вулиці села, зі слів ОСОБА_2, у звязку з несправністю замка запалювання він не міг привести автомобіль у рух. Разом із ОСОБА_10 несправний автомобіль відбуксирували з центральної дороги на бічну, ближче до городу ОСОБА_2 Ствердив, що ще в післяобідній час транспортний засіб залишався на тому ж місці несправним. Зазначив також, що у момент буксирування ОСОБА_2, на його думку, не перебував у стані алкогольного спяніння.

Аналогічні пояснення надав у судовому засіданні свідок ОСОБА_10

Як убачається із продемонстрованого в судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, у момент прибуття працівників поліції ОСОБА_2 перебував у автомобілі, який не рухався. Як пояснив ОСОБА_2 працівникам поліції, він ремонтував технічно несправний транспортний засіб.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні, а судом не здобуті достатні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положенням п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Не дивлячись на зазначений вище висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №054806 від 07.11.2018 року, згідно якого ОСОБА_2 07.11.2018 року приблизно о 15 год. 40 хв. в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області не виконав законну вимогу працівника поліції, чим вчинив злісну непокору, яка виражалась в тому, що на неодноразові прохання відмовлявся вийти з автомобіля, маючи при цьому ознаки алкогольного спяніння;

-поясненнями інспектора Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що транспортний засіб, у якому перебував ОСОБА_2, знаходився на дорозі вулиці с.Вістря Монастириського району Тернопільської області, проте на жодні вимоги працівників поліції ОСОБА_2, який мав ознаки алкогольного сп»яніння, не реагував, у зв»язку з чим останнього було попереджено про застосування спецзасобу - кайданок. ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп»яніння, працівники поліції у зв»язку з поведінкою останнього змушені були вжити заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема адміністративне затримання. Окрім цього, щоб не допустити факту керування ОСОБА_2 автомобілем, його було відсторонення від керування транспортним засобом.

Пунктом 1 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП» (в редакції від 12.06.2018 року) передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, на думку свідка, працівники поліції діяли у відповідності до зазначених вимог, а також ст. 266 КУпАП, частина 1 якої передбачає, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп»яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 7.11.2018 року серії АП2 №545668, ключі від автомобіля передано сільському голові ОСОБА_9

У силу ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку.

Суд вважає слушними посилання захисника ОСОБА_1 на те, що відомості, зазначені в рапорті інспектора СРПП №4 ПП Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області щодо руху накатом автомобіля під керуванням ОСОБА_2, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Окрім цього, суд не кладе в основу постанови зазначений рапорт, з огляду на те, що він є внутрішнім документом правоохоронного органу і не може слугувати доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

За даних обставин, суд вважає, що в діях правопорушника містяться ознаки адмінправопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ст. 33 КУпАП, яка регламентує загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При обранні виду адміністративного стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, у звязку з цим суд вважає за доцільне обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Стягнути із правопорушника судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 33, 36, ч.1 ст.130, 185, п. 1 ст. 247, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п»ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п»ятдесят п»ять) гривень.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 352,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя Ю.Г. Гудкова

ОСОБА_11. Г.

Суддя: ОСОБА_11