Справа № 364/820/18
Провадження № 3/364/182/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2018 року, суддя Володарського районного суду Київської області Ткаченко О. В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працює ФОП «ОСОБА_1М.», -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 322 від 30.05.2018 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за наступних обставин.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України № 27 від 06.04.2000 року «Про обрання суддів», ОСОБА_1 обрано на посаду судді Тетіївського районного суду Київської області безстроково.

Згідно з наказом Тетіївського районного суду Київської області від 15.04.2015 року № 02/02-07 «Про призначення ОСОБА_1 на посаду голови Тетіївського районного суду Київської області».

Наказом Тетіївського районного суду Київської області від 20.12.2016 року № 04/02-07 «Про звільнення з адміністративної посади ОСОБА_1М.» останнього звільнено з посади голови суду.

Наказом Тетіївського районного суду Київської області № 03/02-07 від 13.02.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Тетіївського районного суду Київської області.

Статтею 1 Закону № 1700-VІІ «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, повязане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною в частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до підпункту частини першої статті 3 Закону №1700-VII «Про запобігання корупції», судді є субєктами на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 1 Закону № 1700-VІІ, субєкти декларування - особи, зазначені частині першій статті 3 цього Закону, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

При призначенні вперше на посаду судді Архангельським А.М. прийнято Присягу судді, таким чином, він є субєктом декларування, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 17 травня 2018 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням за період, не охоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2017 року по 13.02.2017 року.

Згідно з наказом Тетіївського районного суду Київської області № 03/02-07 від 13.02.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Тетіївського районного суду Київської області у звязку з поданням заяви про відставку.

Від пояснень при складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 відмовився посилаючись на ст. 63 Конституції України.

З моменту звільнення ОСОБА_1 був зобовязаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, за період з 01.01.2017 року по 13.02.2017 року, не пізніше наступного дня після звільнення, тобто до 23:59:59 год 13.02.2017 року.

Проте встановлено, що субєкт декларування ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, лише 17.05.2018 року.

У ОСОБА_1 була технічна можливість своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням за раніше не охоплений період.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1М, будучи, згідно статті 3 Закону №1700-VІІ «Про запобігання корупції», субєктом на якого поширюється дія цього Закону, та, згідно з статтею 1 цього ж Закону, субєктом декларування, 13.02.2017 року звільнившись з посади судді Тетіївського районного суду Київської області, безвідповідально поставився до виконання своїх обовязків, як субєкта декларування, щодо своєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше наступного дня після звільнення, вчасно її не подав, та з часом усвідомивши протиправність своєї бездіяльності, з метою припинення порушення вимог Закону, несвоєчасно без поважних на те причин, лише 17.05.2018 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, за період з 01.01.2017 року по 13.02.2017року, яку зобовязаний був подати до 23:59:59 год 13.02.2017 року, чим порушив вимоги частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ та підпункту 2 пункту 5 розділу II рішення Національного агентство з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року (із змінами та доповненнями), тим самим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Приписами частини 2 статті 45 Закону №1700-VІІ «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Підпунктом 2 пункту 5 розділу II рішення Національного агентство з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089) декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Крім цього, згідно листа НАЗК від 02.03.2017 року № 93-05/4886/17, дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно -телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до Реєстру.

06.09.2016 року Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 було затверджено Порядок перевірки факту подання субєктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій. В п.2 даного порядку зазначено, що припиненням діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки субєкту декларування, із зазначення підстав такого припинення.

Таким чином, ОСОБА_1, являючись субєктом декларування, будучи обізнаним щодо вимог Закону, усвідомлюючи обовязок подання декларації за період з 01.01.2017 року по 13.02.2017 року особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування подав зазначену декларацію несвоєчасно, без поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та вказав, що шкоди не завдано та просив суд закрити справу у звязку з малозначністю оголосивши йому усне зауваження.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП виходячи з наступного.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та повязаним із корупцією правопорушенням.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків, як обовязкового елементу обєктивної сторони, в той час як обовязковим елементом обєктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог статті 22 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Таким чином, незалежно від виду субєкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обовязком є діяти лише в рамках закону (дозволено робити тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).

Оцінюючи зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена та в його діях наявний склад зазначеного корупційного правопорушення.

Обставин, що виключають провадження у справі не встановлено.

Строк накладення адміністративного стягнення, на момент розгляду справи, згідно ч. 3 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення не закінчився.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу та ступінь вини порушника, його майновий стан, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області.

Суддя О. В. Ткаченко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.