Справа № 345/1311/18
Провадження № 33/4808/184/18
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 і Данилишина, 4/84, непрацюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 30.03.2018 року о 01 год. 15 хв. по вул. Незалежності в м. Калуші керував транспортним засобом марки «Фольцваген Поло», д.н.з. SMI2CL3, з явними ознаками алкогольного спяніння. Їхати в лікарню на медичне освідчення в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 10.12.2018 року, за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки вважає, що він був пропущений з поважних причин. Вказує на те, що про прийняте рішення судом 24.05.2018 року йому нічого не було відомо та судових повідомлень про розгляд справи він не отримував.

30.11.2018 року він отримав виклик державного службовця, звідки й довідався про прийняте судом рішення та накладення адміністративного стягнення.

03.12.2018 року він звернувся до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи та видачу копії постанови суду, яку він тримав 05.12.2018 року.

Крім того, вказує на те, що оскільки в нього відсутні права на керування транспортними засобами, суд першої інстанції не мав права позбавляти його права керування транспортним засобом.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову суду змінити, виключивши із резолютивної частини вказівку про позбавлення його права на керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, апеляційний суд вважає, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №279843 від 30.03.2018 року, вбачається, що він був складений за участю ОСОБА_2, якому були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, що підтверджується власними підписами правопорушника та повідомлено, що розгляд адміністративної справи щодо нього відбудеться в Калуському міськрайонному суді.

У протоколі серії БД №279843 від 30.03.2018 року, складеного уповноваженою на те особою інспектором СРПП №2 Калуського ВП ГУНП старшим сержантом поліції ОСОБА_3, копію якого ОСОБА_2 отримав та був ознайомлений із його змістом, вказано адресу правопорушника - м. Калуш вул. Біласа і Данилишина 4/84. Місце проживання у протоколі вказано на підставі предявленого ОСОБА_2 паспорта, а правопорушником власним підписом підтверджено правильність внесених про нього даних.

Протокол про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 складено на підставі та у відповідності із вимогами ст.256 КУпАП та із заповненням всіх його граф, під час його складання правопорушник відмовився надати свої пояснення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що апелянт знав про те, що у встановленому законом порядку він притягується до адміністративної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, що матеріали вищевказаної справи передаються для розгляду до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, і мав можливість своєчасно дізнатись про постановлене судом рішення та оскаржити його у встановлений законом строк.

Зокрема, зі змісту мотивувальної частини постанови суду та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 повторно не з'явився в судові засідання суду першої інстанції, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи і станом на час розгляду справи жодних клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 не надходило. Суд першої інстанції неодноразово відкладав розгляд справи у звязку з неявкою ОСОБА_2 і в подальшому визнав вказану процесуальну поведінку правопорушника як намагання уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування розгляду справи та строків притягнення до адміністративної відповідальності та прийшов до висновку про можливість розгляду справи про адміністративні правопорушення за відсутності ОСОБА_2

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов'язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов'язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що суд викликав ОСОБА_2 на 27.04.2018 року та 24.05.2018 року, направляючи йому судові повістки рекомендованими повідомленнями за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення. Судові повідомлення про розгляд справи повернулись до суду 12.04.2018 року та 10.05.2018 року із відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.10, 14)

З матеріалів справи вбачається, що копія постанови суду була направлена ОСОБА_2 29.05.2018 року для відома, а 12.06.2018 року копію постанови суду направлено для виконання до Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що було також повідомлено й ОСОБА_2

Апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 10.12.2018 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не зазначено поважних причин пропуску цього строку і не конкретизовано, які саме обставини не дозволили йому своєчасно, в межах строку, встановленого законом, звернутися зі скаргою на постанову судді, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги, наведені апелянтом доводи, вважаю, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі не заперечує факт керування ним транспортним засобом у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення день та час, не оскаржує в ній і фактичні обставини справи, при цьому апелянт посилається тільки на відсутність у нього посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги, що з дня винесення постанови суду першої інстанції пройшов доволі тривалий строк і на даний час рішення суду набуло законної сили та звернуто до виконання, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду та приймаючи до уваги сутність апеляційних вимог, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2018 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя: О.П. Васильєв