Справа № 755/9043/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" липня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Чех Н.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ТОВ «Робота Плюс Успіх», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, 02 червня 2018 року о 00 годині 08 хвилин, керуючи автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_1, в м. Києві по Дніпровській набережній, 8, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «КІА», державний номер НОМЕР_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Крім того, ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хода, неприродне забарвлення обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.5, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

В суді ОСОБА_1 свою вину визнав, підтвердив обставини викладені в протоколах про адміністративні правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, письмові пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Встановлено, що працівники поліції, діючи в рамках Закону - запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою відповідного приладу або у лікаря-нарколога в КМКЛ «Соціотерапія». Проте, водій від проходження медичного огляду відмовився.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України; поясненнями свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 З даних документів слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння.

Відмова від проходження огляду підтверджується і відеозаписом із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 02.06.2018 року стосовно ОСОБА_1, з якого встановлено, що працівники поліції діяли в рамках Закону - пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога в «Соціотерапія», проте останній відмовся, і дана відмова зафіксована згідно норм законодавства України.

За вказаних обставин, враховуючи вище викладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив п. 2.5 ПДР України.

17.07.2018 року на адресу суду подано клопотання ТОВ «Робота Плюс Успіх», де працює ОСОБА_1, в якому директор товариства просив передати адміністративний матеріал про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на розгляд ТОВ «Робота Плюс Успіх» для застосування до ОСОБА_4 засобів громадського впливу.

Перевіривши подане клопотання та додані до нього документи, суд дійшов до висновку про можливість передачі адміністративного матеріалу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на розгляд ТОВ «Робота Плюс Успіх» для застосування до ОСОБА_4 засобів громадського впливу.

Згідно ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Про заходи громадського впливу, застосовані до осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 51, частиною першою статті 129, частинами першою і другою статті 130, статтями 156, 173, 176, 177, 178-180 цього Кодексу, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, або громадська організація повинні не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів повідомити орган (посадову особу), який надіслав матеріали.

За вказаних обставин, відповідно до ст. 33 КпАП України, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, визнання вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на нього має бути накладено стягнення у вигляді штрафу за ст. 124 КУпАП, та звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

Крім того, згідно ст. 40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (зі змінами і доповненнями).

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 21, 33, 34, 40-1, 124,130, 252, 283-285, 289, 291, 294 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 352 гривень 40 копійок.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу - ТОВ «Робота Плюс Успіх» (01014, м. Київ, вул. П. Бочана, будинок № 4, офіс 1) для застосування заходу громадського впливу.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

Суддя: