Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

9 жовтня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Луцька, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2018 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 22 травня 2018 року о 1 годині 47 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Великій Васильківській, 6 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає про порушення суддею місцевого суду норм процесуального права, що виразилося в позбавленні його права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки він не погоджувався з протоколом, бажав взяти участь у судовому засіданні і дати пояснення по суті справи, однак зареєстрований та постійно проживає у м. Луцьку, утримує двох неповнолітніх дітей та за станом здоров'я потребує постійного лікування, то в клопотанні від 11.07.2018 року просив передати справу на розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області. А тому, відмовивши у задоволенні клопотання більше ніж через місяць після його подання з посиланням на стислі строки розгляду справи, суддя позбавив його права на справедливий суд. До того ж, судове засідання, призначене на 17.07.2018 року, було відкладено у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю

________________________________________________________________________

Справа № 33/824/444/2018 Постанова винесена суддею Хардіною О.П.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

судді, а наступне судове засідання, призначене на 17.08.2018 року, яке він просив відкласти з поважних причин, оскільки перебував на лікарняному, відбулося під час його відсутності.

Про те, що не було забезпечено всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, на думку ОСОБА_2, свідчить і те, що в судове засідання не викликалися свідки та поліцейські, однак всупереч положенням ст.62 Конституції України сумніви щодо доведеності вини не були витлумачені на його користь. Крім того, стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом і не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Суть правопорушення є незрозумілою, у протоколі вказано і про керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, відповідальність за що не передбачена, і про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, але якого саме, не зазначено, а формулювання "у встановленому законом порядку" не узгоджується зі змістом ст.266 КУпАП. Протокол не містить даних, що йому пропонували пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, що він відмовився від такого огляду, а також від огляду у закладі охорони здоров'я. Тому висновки у постанові про відмову від запропонованого огляду не відповідають фактичним обставинам справи, а докази не узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом. І, як наслідок порушення поліцейським процедури огляду на стан сп'яніння, є недійсність такого огляду та відсутність підстав для його притягнення до відповідальності.

З протоколом про адміністративне правопорушення він не погодився, про що зазначив у ньому, і якщо б викладені обставини відповідали дійсності, його б відсторонили від керування транспортним засобом, а сам транспортний засіб тимчасово затримали, чого здійснено не було. Письмові пояснення свідків також не можуть братися до уваги, оскільки свідки не давали їх під присягою суду.

З наведених підстав просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

До апеляційного суду ОСОБА_2, який був своєчасно сповіщений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився і направив клопотання з проханням розглядати справу без його участі. За таких обставин розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 є можливим, оскільки згідно з ч.6 ст.294 КУпАП його неявка цьому не перешкоджає.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_2, про що зазначено раніше; записі нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

При цьому доводи ОСОБА_2, що суд безпідставно взяв до уваги письмові пояснення свідків, є надуманими, оскільки такі пояснення у матеріалах справи відсутні, і суд не мотивував ними свої висновки.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст.256 КУпАП за відмову особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду в присутності двох свідків. Положеннями вказаної норми не передбачено, що він має містити послідовність дій поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в контексті ст.266 КУпАП, якою визначено процедуру огляду.

Таким чином викладена у протоколі суть правопорушення є зрозумілою та відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому посилання ОСОБА_2 на недійсність огляду на стан алкогольного сп'яніння є недоречними, адже такий огляд не проводився.

Відеозаписом нагрудної відеокамери (відеореєстратора) зафіксовано, що інспектори поліції протягом тривалого проміжку часу неодноразово, в тому числі в присутності свідків, пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу "Drager", так і в закладі охорони здоров'я, від якого порушник відмовився, пояснюючи тим, що приїхав на конференцію, і поліцейські мають на його автомобілі доставити його до місця призначення, а не складати протокол. Також працівник поліції пояснив, що чекатиме драйвера, який доставить ОСОБА_2 туди, куди він скаже, що свідчить про застосування такого заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.266 КУпАП, як відсторонення водія від керування транспортним засобом.

А тому твердження в апеляційній скарзі, що пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому ст.266 КУпАП порядку поліцейські не пропонували, а так само не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, не відповідають дійсності.

Не знайшли свого підтвердження і доводи ОСОБА_2 про порушення суддею місцевого суду його прав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 цього Кодексу, коли правопорушення вчинено водієм, може також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушників.

Оскільки правопорушення вчинене ОСОБА_2 у Шевченківському районі м. Києва, порушень правил територіальної підсудності допущено не було. І, враховуючи, що прийняття рішень за наслідками розгляду клопотань відноситься до дискреційних повноважень судді, посилання в апеляційній скарзі на те, що, відмовивши в задоволенні клопотання про скерування справи для розгляду до Луцького міськрайонного суду Волинської області, суддя позбавив його права на справедливий суд, є безпідставними.

Згідно з ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи і двічі направляв клопотання про його відкладення у зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання за станом здоров'я, одне з яких судом було задоволено.

Водночас, розглядаючи справу під час відсутності порушника, суддя керувався тривалістю перебування справи в його провадженні, адже згідно з ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Крім того, у відповідності з вимогами ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є не тільки всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, а і своєчасне з'ясування таких обставин, а також запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що також є метою адміністративного стягнення згідно з ст.23 КУпАП, яке може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення.

І долучені до клопотань порушника копії направлення на огляд лікаря та листка непрацездатності не свідчили про те, що характер захворювання перешкоджав йому брати участь у судовому розгляді. Що стосується розгляду клопотання про направлення справи на розгляд до іншого суду, то положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено обов'язковість прийняття окремих процесуальних рішень за наслідками розгляду клопотань. А тому обґрунтування відмови в задоволенні клопотання у постанові за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення не суперечить вимогам закону.

Отже, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_2 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн