Справа № 192/491/18
Провадження № 3/201/4424/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Шелестов К.О., з секретарем: Пухловою О.О., за участю прокурорів: Кривцун С.О., Гуржій Ю.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, захисника: адвоката Мулько А.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з відділу УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції, стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Ленінград РФ, громадянки України, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, працюючої провідним спеціалістом відділу у Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (у відпустці по догляду за дитиною), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, притягнутої за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою УЗЕ в Дніпропетровській області 27 березня 2018 року стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 544 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відповідно до якого, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді провідного спеціаліста відділу у Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, тобто, будучи, згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», суб'єктом декларування, всупереч вимогам ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який був затверджений рішенням Національного агентства № 2 від 10.06.2016 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року № 959/29089), у десятиденний строк, з 03 жовтня 2017 року, коли їй достовірно стало відомо про суттєву зміну свого майнового стану - отримання доходу від продажу рухомого майна на суму 178 736,57 грн., що перевищувало 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, не виконала обов'язок щодо вчинення активних дій, спрямованих на письмове повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про вищевказану суттєву зміну у майновому стані шляхом заповнення та подачі відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на функцій держави або місцевого самоврядування.

Повідомлення про вищевказану суттєву зміну у майновому стані здійснено ОСОБА_1 лише 09 листопада 2017 року, тобто, поза межами граничного строку в десять днів з моменту настання суттєвих змін в майновому стані - отримання доходу в розмірі 178 736,57 грн., що настали 03 жовтня 2017 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою поліції за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, визнала частково, не заперечувала факту того, що несвоєчасно повідомила про суттєві зміни у майновому стані, однак пояснила, що її діли були обумовлені незнанням законодавства про необхідність подання повідомлення про отриманий дохід протягом десяти днів, а не його зазначення у електронній декларації за наступний рік.

Захисник - адвокат Мулько А.В. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, у зв'язку із збігом строків притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурори Кривцун С.О. і Гуржій Ю.В. у судовому засіданні вважали за можливе притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, посилаючись на достатність доказів винуватості останньої у вчиненні зазначеного правопорушення.

Вислухавши думки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника та прокурорів, а також дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до таких правових висновків.

Як встановлено з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 03 жовтня 2017 року ОСОБА_1, перебуваючи в ТСЦ № 1242, розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Праці, 16, здійснила продаж транспортного засобу Мазда-3 на підставі договору купівлі-продажу № 1242/2017/648478 третій особі - ОСОБА_4 за ціною 178 736,57 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

При цьому, згідно наданих суду матеріалів справи, факт інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення було виявлено уповноваженими посадовими особами Управління захисту економіки в Дніпропетровській області 23 лютого 2018 року після отримання листа першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 10-4-0.7-1562/2-18 від 15.02.2018 року, у якому на адресу органу поліції були направлені документи стосовно провідного спеціаліста відділу у Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_1, при цьому, зазначені документи були направлені на запит уповноваженої особи УЗЕ у Дніпропетровській області № 1092-39/103/01-2018 від 12.02.2018 року, у якому було зазначено про виявлення факту наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Частиною третьою ст. 38 КУпАП також передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення), за винятком справ про адміністративні правопорушення, які відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді), та за якими такий строк становить три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, а щодо правопорушень, пов'язаних з корупцією, три місяці з дня їх виявлення, але не пізніше двох років з дня їх вчинення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вимогами ч. 3 ст. 38 КУпАП в частині строку притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачено два різні такі строки, загальний - два роки з моменту вчинення адміністративного, та спеціальний - три місяці з моменту його виявлення, який може бути застосований лише у межах загального строку, тобто до спливу двох років з моменту вчинення адміністративного правопорушення, сплив якого є безумовною підставою для застосування положення вказаної норми права.

Крім того, визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов'язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб'єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в Рішенні від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) зазначено про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином, враховуючи, що з моменту виявлення посадовими особами органу поліції адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - 23 лютого 2018 року, передбачений ч. 3 ст. 38 КУпАП, тримісячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності минув ще на час надходження вказаної справи до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, розпочате провадження у цій справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 38, 247, 283, 284 КУпАП, ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадженням - закрити, у зв'язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: К.О. Шелестов