Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/1463/18 Головуючий в 1 інст. - Добрєв М.В.
Провадження № 33/778/391/18 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Запорізької області за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Коломаренка Д.В. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, непрацюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 28 лютого 2018 року о 22 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом HYUNDAI H-1, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перебував у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати, провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, а огляд проводився з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, його представник заявляв клопотання про направлення адміністративного матеріалу на доопрацювання через відсутність відеозапису і свідків вказаної події та клопотання про допит в якості свідків працівників патрульної поліції, однак ці клопотання судом не розглядались.

Крім того, суд першої інстанції без будь-яких клопотань з боку учасників процесу, за власною ініціативою викликав та допитав у якості свідка лікаря ОСОБА_4, не витребував у нього сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також відомості про строк придатності такого засобу.

Також зазначає, що співробітниками поліції не було дотримано послідовність дій при проведенні його огляду, оскільки після безпідставної зупинки транспортного засобу працівники патрульної поліції заявили, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння і тому повинен проїхати до медичного закладу для проходження огляду.

Разом з тим, на місці зупинки від керування транспортним засобом його не відсторонювали, у присутності двох свідків поліцейські не пропонували провести огляд на стан сп'яніння на місці з використанням технічних засобів, натомість, його одразу було доставлено до закладу охорони здоров'я і після цього складено протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, протокол та інші матеріали справи не містять доказів того, що працівниками патрульної поліції було дотримано процедуру фіксації адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної відеокамери працівника поліції і судом першої інстанції він не досліджувався.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, наполягав на тому, що зупинили його безпричинно, свідків при продутті ним «Драгеру» не було, в стані алкогольного сп'яніння він не перебував.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Коломаренко Д.В. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Перед початком розгляду в апеляційному суді справи по суті завив клопотання про витребування з КУ «ЗОНД» відеозапису проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп'яніння, від якого після перегляду в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису, зробленого нагрудною камерою поліцейського, відмовився.

Під час підготовки до апеляційного розгляду судом з Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі ДПП було витребувано відеозапис події якій згідно протоколу зберігався в архіві вказаної установи.

Переглядом відеозапису за участю ОСОБА_2 та його захисника було встановлено, що в день, час та на місці, вказаних у протоколі, ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції через несправність освітлювальних приладів керованого ним автомобіля. Факту вживання алкогольних напоїв на місці не спростовував, але намагався уникнути складання протоколу.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 085254 від 28 лютого 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. (а.с. 1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів та погодився пройти огляд у медичному закладі, в результаті огляду було встановлено позитивний результат - 2,62 проміле алкоголю (а.с. 4), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 872 від 28 лютого 2018 року, відповідно до якого встановлено перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 5), письмовими поясненнями ОСОБА_2, в яких останній підтвердив, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння, та завірив це власним підписом (а.с. 6), рапортом інспектора патрульної поліції ОСОБА_5, який пояснив, що був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 за порушення ПДР України, під час спілкування з останнім, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей). Водій відмовився пройти тест за допомогою спеціального засобу «Драгер» на місці та був направлений до медичного закладу, де було встановлено позитивний результат - 2,62 проміле алкоголю (а.с. 7-8), оглянутим судом відеозаписом правопорушення, відповідно до якого, на запитання працівника патрульної поліції про те, чи вживав ОСОБА_2 алкогольні напої, той відповів що вживав, після чого неодноразово натякав працівникам патрульної поліції щодо можливості домовитись з останніми з метою не проходження огляду на стан сп'яніння, казав про відсутність необхідності в участі свідків, оскільки це є марним, так як працівник поліції «сам по запаху все чує».

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а отже вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 про скасування постанови та закриття провадження є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав працівників патрульної поліції в якості свідків під час розгляду справи судом першої інстанції на правильність висновків суду не впливають, оскільки у суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, тим більш, що сам ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечує факт проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно викликав і допитав свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні за власною ініціативою, оскільки зазначений свідок давав пояснення по суті складеного висновку та лише підтвердив факт і правильність його складання.

Підстав не довіряти складеному висновку та поясненням допитаного в судовому засіданні лікаря ОСОБА_4 у суду також не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови ОСОБА_2 з його боку.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час прийняття рішення поліцейським про проведення огляду відносно нього свідки були відсутні, спростовуються змістом відеозапису з нагрудної камери (відео реєстратору) поліцейського, зробленим у відповідності до ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", який було переглянуто в судовому засіданні апеляційного суду за участю ОСОБА_2 та його захисника і будь-яких заперечень з приводу наявності свідків на місці події, достовірності відомостей, викладених в протоколі не виникло.

Відеозаписом «файл № » зафіксовано, що співробітники патрульної поліції запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння в присутності двох свідків, крім того, ОСОБА_2 не робив будь-яких заяв та зауважень з приводу того, що в той момент свідки були відсутні.

Крім того, відеозаписами «файл № » та «файл № » зафіксовано, що ОСОБА_2 погодився пройти огляд із застосуванням спеціального технічного приладу, в присутності свідків, працівники поліції неодноразово використовували цей прилад, але ОСОБА_2, не зважаючи на роз'яснення поліцейськими правил його використання, а саме дути в нього до звукового сигналу, подих переривав, дув «у себе», що працівниками поліції обґрунтовано було розцінено, як відмову від проходження огляду із застосуванням спеціального приладу. Після цього ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд в спеціалізованому медичному закладі, на що він погодився.

Є необґрунтованими доводи апелянта про те, що співробітниками патрульної поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп'яніння через відсутність свідків його відмови від проведення огляду на місці, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобі поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 4 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Необхідність присутності свідків при висловленні згоди на проведення огляду в медичному закладі вказаною Інструкцією та Кодексом не передбачено.

У зв'язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай