АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/600/18Суддя 1 інстанції Строгова Г. Г.
Номер провадження 33/774/174/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

24 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника Лук»яненко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, працює - ФОП, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винуватим за ч.1 ст.164 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн., без конфіскації продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок адміністративного правопорушення. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

За обставин, викладених в постанові, ОСОБА_2 15 березня 2018 року о 16.00 годині в Дніпропетровській області по автодорозі Н-23, 127 км, з м. Кривий Ріг, здійснював провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, а саме надання послуг з внутрішніх перевезень вантажів КТЗ: RENAULT, д/н НОМЕР_1, BARTOLETTI F, д/н НОМЕР_2, чим порушив вимоги ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування і винесення нової постанови, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, також просить поновити строк на апеляційне оскарження цієї постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_2 посилається на те, що строк пропущений з поважної причини, оскільки справу розглянуто за його відсутності, а копія постанови отримана ним 23 травня 2018 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не ґрунтуються на обставинах справи.

ОСОБА_2 вважає, що матеріали справи не містять доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, оскільки судом не встановлено, що він здійснював систематичну господарську діяльність у сфері надання послуг з внутрішніх перевезень вантажів, й отримання ним прибутку від здійснення таких перевезень. При цьому, наголошує на одноразовому характері перевезення вантажу в час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. Звертає увагу, що раніше він не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних адміністративних правопорушень. Також вказує, що пояснення у протоколі написав за вказівкою працівників відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті. На його думку, ці факти свідчать про необ'єктивний судовий розгляд справи та недоведеність його вини у вчиненні правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник Лук»яненко І.С., кожен окремо, підтримали клопотання про поновлення строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу в повному обсязі, просили їх задовольнити з наведених підстав.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З постанови видно, що судовий розгляд судом першої інстанції проведено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тоді як відомостей про отримання ОСОБА_2 копії постанови матеріали справи не містять. Разом з цим в апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що отримав судове рішення 23 травня 2018 року (а.п.22, 25).

Судом першої інстанції апеляційна скарга отримана 21 червня 2018 року, яку ОСОБА_2 відправив 30 травня 2018 року поштою з поштового відділення Врадіївка 1 (а.с.31, 35-36).

Отже, ОСОБА_2 оскаржив постанову з порушенням встановленого законом 10-денного строку, оскільки, звернувся до суду з апеляційною скаргою 30 травня 2018 року, тоді як строк на оскарження сплинув 14 травня 2018 року.

Разом з цим, апеляційний суд, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення доступу до правосуддя, дійшов висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови й розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Апеляційним переглядом встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення і сумнівів щодо їх достовірності не викликають.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання; без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності; здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування.

Відповідно ч. 1 ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Поняття господарської діяльності зазначено у ст.14.1.36 Податкового кодексу України, а саме: господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Одним з видів господарської діяльності є підприємництво.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення.

Так, з протоколу серії ІІ № 0007602 від 15.03.2018 року, який складенийуповноваженою особою - інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровської області Головіною Ю.С., у відповідності до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, слідує, що ОСОБА_2 на автодорозі Н-23 127 км з м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на КТЗ: RENAULT, д/н НОМЕР_1, BARTOLETTI F, д/н НОМЕР_2 надавав послуги з внутрішніх перевезень вантажів без державної реєстрації як суб'єкта господарювання (а.с.4).

З фототаблиці, доданої до протоколу видно, що ОСОБА_2 здійснював надання послуг з внутрішніх перевезень вантажів на автомобілі RENAULT, д/н НОМЕР_1, BARTOLETTI F, д/н НОМЕР_2 (а.с.4, 17).

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу - RENAULT, д/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_2, а BARTOLETTI F, д/н НОМЕР_2 - його дружині ОСОБА_5 (а.с.8,11)

З товарно-транспортної накладної № 0001578 від 15.03.2018 вбачається, що вантажовідправником є ТОВ «Скляний АЛЬЯНС», а вантажоодержувачем є ПАТ «Дім марочних коньяків «ТАВРІЯ», вантаж перевозився КТЗ: RENAULT, д/н НОМЕР_1, BARTOLETTI F, д/н НОМЕР_2, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ( а.с.6).

Згідно з протоколом перевірки та адоптації тахографа до транспортного засобу RENAULT, д/н НОМЕР_1 від 19.12.2017 року, автомобільним перевізником є ОСОБА_2 (а.с.7).

З копії Витягу з реєстру платників єдиного податку №11 видно, що ОСОБА_2 з 05 квітня 2018 року відновив свою підприємницьку діяльність з внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом ( а.с.17, 18).

Окрім того, з пояснень ОСОБА_2, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та на окремому аркуші, слідує, що він здійснював підприємницьку діяльність офіційно, однак на деякий час її припинив та у подальшому відновив здійснення цієї діяльності, тому вину у вчиненому правопорушенні визнає частково (а.с. 4, 17).

Сукупністю наведених доказів підтверджується системність надання ОСОБА_2 послуг з внутрішніх перевезень вантажів, та здійснення ним господарської діяльності з метою отримання прибутку - підприємницької діяльності й спростовуються доводи апеляційної скарги щодо відсутності систематичності його дій з надання цих послуг КТЗ: RENAULT, д/н НОМЕР_1, BARTOLETTI F, д/н НОМЕР_2.

Отже, дослідженням доказів, наявних в матеріалах справи встановлено, що суд належним чином дотримався норм матеріального і процесуального права, правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином проаналізував зібрані докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП за ознакою провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги про те, що судом не досліджено всіх обставин справи та не надано їм об'єктивної оцінки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наведеними вище, наявними в матеріалах справи доказами, які є належними та допустимими, й не довіряти яким у суду немає підстав.

Доводи скарги ОСОБА_2 про те, що свою вину він визнав під тиском працівників відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті не відповідають дійсності і суперечать його ж заяві від 13 квітня 2018 року, надісланої на адресу суду першої інстанції, в якій він частково визнає свою вину у вчиненні правопорушення ( а.с.17), що повністю виключає будь-який тиск на нього під час складання протоколу, та така його позиція розцінюється судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності та адміністративного стягнення за його вчинення.

Отже при розгляді справи судом порушень ст.ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів належним чином мотивував прийняте рішення, та підстави для скасування судового рішення й закриття провадження у справі відсутні.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, суд врахував характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу правопорушника, часткове визнання ним вини, та обґрунтовано наклав стягнення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.164 КУпАП, без конфіскації продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок адміністративного правопорушення, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., без конфіскації продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: Н.В. Ковале