КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352,40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 30 вересня 2018 року о 00.40 год., керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» модель «21011» державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Перемоги біля будинку № 18 в місті Києві, з наявними ознаками наркотичного сп'яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що з рішенням суду неможливо погодитись, оскільки місцевим судом було встановлено, що огляд водія на місці зупинки взагалі не проводився, і, в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, ОСОБА_2 було запропоновано поліцейським одразу їхати до лікарні, але ОСОБА_2 не заперечував проти проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Як вважає апелянт, працівниками поліції порушений порядок проведення огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП, а також вимог Інструкції, якою передбачено оформлення поліцейськими додаткових документів у разі виявлення в водія ознак сп'яніння.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія до закладу охорони здоров'я для проходження медичного огляду, що в свою чергу ставить під сумнів факт, що працівниками поліції у встановленому законом порядку було направлено водія до медичного закладу.

Щодо свідків огляду, то апелянт звертає увагу на те, що вказані у протоколі свідки лише підтвердили відмову водія від проходження огляду в закладі охорони здоров'я.

Також апелянт звертає особливу увагу на те, що в порушення вимог ст. 245 КУпАП суд не взяв до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння, за результатами якого у ОСОБА_2 не виявлено ознак сп'яніння.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що був зупинений працівниками патрульної поліції, і останні вказали на те, що на його автомобіль було орієнтування. Він (ОСОБА_2.) запитав з приводу орієнтування, проте відповіді не отримав. Він вийшов з авто, і працівники патрульної поліції, посвітивши йому ліхтариком в очі, повідомили, що він перебуває з ознаками наркотичного сп'яніння. Після цього на вимогу працівників патрульної поліції він виконав певні процедури, але патрульні повідомили його, що потрібно їхати до медичного закладу. Він (ОСОБА_2.) запитував працівників патрульної поліції, чи можна пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що працівник поліції відповів відмовою. Він (ОСОБА_2.) відмовився їхати до медичного закладу. В подальшому працівники патрульної поліції забезпечили двох свідків, склали протокол, в присутності яких він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі. Він відмовився оскільки було пізно, і йому потрібно було їхати додому. Також працівники патрульної поліції повідомили його, що наркотичні речовини в організмі людини перебувають протягом 2-4 тижнів, і він на наступний день поїхав до медичного закладу, щоб здати аналізи та підтвердити факт того, що він не вживав наркотичні засоби.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, та звернув увагу на те, що працівниками патрульної поліції було порушено встановлений законом порядок проходження огляду особи з метою виявлення стану сп'яніння. Як наголосив захисник, огляд водія на місці зупинки не проводився, а проходження огляду у лікаря нарколога відбувається тільки в тому випадку, коли водій відмовляється проходити огляд на місці зупинки. Також захисник вказав про те, що працівникам патрульної поліції необхідно будо зазначити про те, чи є ознаки сп'яніння у водія, якого саме, та вказати ці ознаки, але патрульними цього не було зроблено. Окрім того, захисник наголосив на тому, що його довіритель не перебував під дією наркотичних препаратів, що підтверджується висновком КМКНЛ «Соціотерапія» від 3 жовтня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами, якими є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_2; записи нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому зафіксована відмова ОСОБА_2 проїхати до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, пояснення самого ОСОБА_2що він дійсно відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп'яніння, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції, оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою та їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду, яке наразі оскаржується.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду, передбаченого ст. 266 КУпАП, а також вимог Інструкції, якою передбачено оформлення поліцейськими додаткових документів у разі виявлення в водія ознак сп'яніння, є необґрунтованими.

Так, згідно з ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (із змінами).

На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров'я наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з п. 12 розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно з п. 7 розділу III Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове.

Оскільки цими нормами передбачено огляд водія на стан наркотичного сп'яніння виключно лікарем у закладі охорони здоров'я з обов'язковим відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, посилання захисника на те, що працівниками поліції повинен був бути проведений огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння на місці зупинки, а в разі незгоди останнього з результатами такого огляду або відмови від такого огляду на місці - в закладі охорони здоров'я, є безпідставними.

Що стосується відсутності в матеріалах справи направлення ОСОБА_2 для огляду на стан наркотичного сп'яніння, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв'язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп'яніння та не спростовує порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що свідки, які зазначені у протоколі, підтвердили лише відмову водія від проходження огляду в закладі охорони здоров'я, не спростовують факту, який не заперечує і сам ОСОБА_2, що він дійсно відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу працівників поліції.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст. 245 КУпАП, оскільки місцевим судом не взято до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння, за результатами якого у ОСОБА_2 не виявлено ознак сп'яніння, апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України (в редакції від 22 березня 2017 року) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З наявної у справі сукупності доказів, в тому числі з відеозапису, який є об'єктивним доказом у справі, незалежним від суб'єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксована відмова водія ОСОБА_2 на вимогу працівників патрульної поліції пройти медичний огляд в закладі охорони здоров'я з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, вбачається, що ОСОБА_2, як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд в закладі охорони здоров'я з метою встановлення стану сп'яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, постанова місцевого суду є законною, вмотивованою, обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, у зв'язку з чим апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва