Справа 333/1733/18
Провадження 3/333/596/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №071859 від 30.03.2018 року, 30.03.2018 року о 15 год. 10 хв. у м. Запоріжжі по вул. Парамонова водій ОСОБА_1, керував автомобілем «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат позитивний 2,40%, тест 450, з результатом ОСОБА_1 погодився, від керування транспортного засобу відсторонений шляхом передачі тверезому водію.

До суду адміністративна справа відносно ОСОБА_1 надійшла 06.04.2018 року. Розгляд вказаної адміністративної справи було призначено на 09 год. 50 хв. 03.05.2018 року.

03.05.2018 року до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю укладення договору про надання правової допомоги у цій справі. У судовому засіданні ОСОБА_1 клопотання своє підтримав та зазначив, що вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, він не визнає, так як вважає, що при оформленні матеріалу патрульними поліцейськими було допущено декілька суттєвих та грубих порушень.

Суд задовольнив клопотання та відклав розгляд справи на 17.05.2018 року.

У вказаний день до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_2, який підтвердив свої повноваження на захист прав та інтересів ОСОБА_1, щодо відкладення розгляду справи у звязку з хворобою останнього. До клопотання надав довідку медичного закладу КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9» м. Запоріжжя від 17.05.2018 року, в якій відображено діагноз: «МКБ. Лівостороння ниркова колька», надана медична допомога.

Суд задовольнив клопотання та відклав розгляд справи на 25.05.2018 року. В цей день до суду поступило клопотання захисника ОСОБА_2, який просив суд:

- витребувати в Управлінні патрульної поліції Запорізької області: копію сертифікату відповідності на технічний пристрій газоаналізатор «Драгер 6820» та свідоцтво про повірку вказаного пристрою,

- направити до суду відеофайли з бодікамер патрульних поліцейських у повному обсязі, так як до матеріалів долучені лише певні фрагменти відеозапису;

- викликати у судове засідання та допитати у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вказані у протоколі про адміністративні правопорушення. Зазначене клопотання захисник підтримав, а ОСОБА_1 просив його задовольнити, при цьому просив суд допитати у якості свідка працівника поліції, який відносно нього оформлював адміністративний матеріал. Суд задовольнив клопотання захисника та ОСОБА_1 і відклав розгляд справи на 04.06.2018 року.

У судове засідання, призначене на 04.06.2018 року свідки не зявилися. Повістки, направлені на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресами, вказаними у їх поясненнях повернулися до суду із поміткою «За закінченням встановленого строку зберігання». Крім того, зазначені свідки були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи телефонограмою. Також, до суду не надійшли матеріали, які суд витребував в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення, відсутність свідків у судовому засіданні та матеріалів з УПП Запорізької області, суд прийняв рішення про відкладення розгляду справи на 20.07.2018 року, так як суддя перебував у щорічній відпустці з 07.06.2018 року по 19.07.2018 року (включно).

У судовому засіданні, ОСОБА_1 та його захисник просили надати їм час на ознайомлення матеріалів та відеозапису, які надійшли з УПП в Запорізькій області. Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до суду не зявилися, а конверти з повістками на їх адресу повернулися до суду з поміткою «За закінченням встановленого строку зберігання». Суд задовольнив заявлене клопотання та до 03.08.2018 року відклав розгляд справи.

03.08.2018 року у судове засідання свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також патрульний поліцейський ОСОБА_5 не зявилися. Свідки були викликані телефонограмою, а працівник поліції повісткою, яку він отримав завчасно до початку судового засідання.

ОСОБА_1 пояснив суду, що він не визнає своєї винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що патрульні поліцейські порушили порядок проведення огляду спяніння, так як не відвезли його до медичного закладу для огляду, у звязку з тим, що він не погодився із результатом «Драгера», який був застосований на місці пригоди.

При дослідженні матеріалів адміністративної справи встановлено, що результат тесту на алкогольне спяніння №450 від 30.03.2018 року у ОСОБА_1 складає 2,40%.

В акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів без дати його складання вказано, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкоголю: запах з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, проба позитивна 2,40% та міститься підпис у графі з результатами згоден: ОСОБА_1.

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначено, що ОСОБА_1 погодився пройти на місці зупинки транспортного засобу тест на стан алкогольного спяніння. Результат позитивний 2,40%. З результатом погодився та відмовився проходити огляд на стан спяніння у спеціальному медичному закладі КУ «ЗОНД ЗОР».

Водночас, з протоколу про адміністративне правопорушення від 30.03.2018 року серії БД №071859 вбачається, що у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «З освідченням не згоден».

При дослідженні відеозапису, а саме відеофайлу «08080», який був долучений до матеріалів адміністративної справи вбачається, що при огляді на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу тричі відмовлявся проходити тест на газоаналізаторі «Драгер 6820». Його відмова зафіксовані на відеозапису о 15:11:30, 15:12:08, 15:12:14. На вимогу суду щодо направлення відеозапису з місця пригоду у повному обсязі, Управління патрульної поліції в Запорізькій області повторно надіслала аналогічний відеозапис огляду на стан спяніння ОСОБА_1 у неповному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Згідно ч.5 ст. 266 КУпАП що огляд особи на стан алкогольного спяніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено застосування стягнення на водіїв у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обставини, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо правильного порядку проведення 30.03.2018 року працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер». На думку суду з досліджених матеріалів не вбачається, що працівник поліції безумовно чітко виконав вимоги ст.266 КУпАП.

Дані, зазначені працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.03.2018 року серії БД №071859, в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складений із порушенням, так як не вказано дати та місця його складання, у поясненнях свідків суперечать даним того ж самого протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису та поясненням ОСОБА_1 у судовому засіданні. Детально перевірити та усунути протиріччя у судовому засіданні не надалося можливим у звязку з неодноразовою неявкою до суду свідків, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та працівника поліції, який оформлював адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, а також через відсутність відеозапису огляду на стан спяніння останнього у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод