КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2018 року, якою

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352,40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 15 квітня 2018 приблизно о 19 годині керував транспортним засобом ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Озерна в с. Ходосівка, Києво-Святошинський район, Київська область, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд дійшов до безпідставного висновку, що вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також суд не врахував вимоги ст. 251 КУпАП, не вислухав пояснення особи в судовому засіданні.

Апелянт наголошує на тому, що він не відмовлявся від проведення огляду в установленому законом порядку, як того вимагають норми КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, але працівниками поліції не було чітко сформовано, який огляд йому пропонується.

В апеляційній скарзі вказується на те, що матеріали справи не містять жодних даних про те, який саме огляд йому пропонували працівники поліції, безпосередньо на місці за допомогою спеціальних засобів чи у відповідному закладі охорони здоров'я, відсутні дані, в якому конкретному порядку це робили працівники поліції.

Більш того, як звертає увагу апелянт, в протоколі та поясненнях є лише загальні фрази без жодної конкретизації, а на момент контакту з працівниками патрульної поліції він пояснював, що не перебував у статусі водія, так як не керував автомобілем мінімум як 30 хвилин, двигун автомобіля був вимкнений, і їхати за кермом він не збирався, очікуючи тверезого водія - свого знайомого.

ОСОБА_1 неодноразово викликався до суду апеляційної інстанції у встановленому законом порядку за зазначеними в матеріалах справи адресами, в т.ч. і електронної (ас. 18, 22, 25, 29). Однак, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з'явився, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, окрім судового засідання, призначеного на 5 листопада 2018 року (ас. 19, 20), до суду не подавав, а тому суд апеляційної інстанції доходить висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 (ас. 8), відповідно до яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України (в редакції від 22 березня 2017 року) водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що суд дійшов до безпідставного висновку, що ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також те, що суд не врахував вимоги ст. 251 КУпАП, не вислухав пояснення особи в судовому засіданні, спростовуються матеріалами справи, оскільки із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 під час розгляду справи перебував в судовому засіданні та надав відповідні пояснення про те, що до того керував автомобілем, випив пару пива, чекав тверезого водія, щоб забрати машину, аж тут набігли люди, діти, кричали, розгубився, будь-яких клопотань не заявляв (ас. 8).

Посилання апелянта про те, що він не відмовлявся від проведення огляду у встановленому законом порядку, як того вимагають норми КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, але працівниками поліції не було чітко сформовано, який огляд йому пропонується, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу серії ОБ № 0227784 від 15 квітня 2018 року, складеного щодо ОСОБА_1, вбачається, що водій ОСОБА_1 15 квітня 2018 року о 19 год. керував автомобілем ВАЗ 21063 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку - водій відмовився у присутності двох свідків (ас. 1).

Згідно з ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (із змінами).

На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров'я наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп'яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Таким чином, нормативними актами врегульований порядок проходження водієм огляду на стан алкогольного сп'яніння.

З пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1, будучи водієм автомобіля, перебував у стані алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння (ас. 3-4).

Доводи ОСОБА_1 про те, що в протоколі та поясненнях є лише загальні фрази без жодної конкретизації, а на момент контакту з працівниками патрульної поліції він пояснював, що не перебував у статусі водія, так як не керував автомобілем мінімум як 30 хвилин, двигун автомобіля був вимкнений і їхати за кермом він не збирався, і, очікував тверезого водія - свого знайомого, не узгоджується з матеріалами справи, та не містить жодного підтвердження обставини, на яку посилається ОСОБА_1

З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1, як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що місцевим судом враховано вимоги ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352,40 грн. - без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва