П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Слива Ю.М розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 352, 40 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 09 жовтня 2018 року о 08 годині 30 хвилин по вул. Січневий прорив, 33-А, м. Біла Церква, Київська область ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну та при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку.

В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

На вказану постанову суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою, вважає її необґрунтованою та безпідставною, на думку апелянта розгляд справи суддею проводився упереджено, під час розгляду справи було не повно, не об'єктивно досліджено докази, які мали значення по справі, що призвело до винесення постанови з порушеннями. Вважає, що судом безпідставно відмовлено йому у призначенні авто-технічної експертизи, стверджує, що його було позбавлено права на захист та порушені його права. Тому просить постанову скасувати та змінити захід стягнення не позбавляючи його права керування транспортними засобами.

При цьому, апелянт не просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, а лише припускає, що ним не пропущено строк подачі апеляційної скарги з поважних причин, а саме, у зв'язку з перебуванням у відрядженні з 02 листопада 2018 року та отриманням постанови суду лише 15 листопада 2018 року.

За змістом ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин, і вирішення цього питання, в даному випадку, покладається на суд.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова суду винесена 02 листопада 2018 року, тобто останній день подачі апеляційної скарги - 12 листопада 2018 року.

22 листопада 2018 року через Білоцерківський міськрайонний суд була подана апеляційна скарга ОСОБА_2, через 10 днів після закінчення строку на апеляційне оскарження, тобто з пропущеним строком на оскарження винесеної постанови.

Посилання апелянта на те, що апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом 10 днів з дня її вручення, не ґрунтуються на Законі, оскільки відповідно до ст. 294 КУпАП скаргу на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Крім того, з оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 був присутній у судовому засіданні, а відповідно вказана постанова була оголошена в його присутності, а йому було роз'яснено право на її оскарження.

Доводи про те, що постанова суду першої інстанції була виготовлена лише 15 листопада 2018 року, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені жодним доказом.

При цьому, суд вважає за необхідне врахувати й практику Європейського суду з прав людини, який у п. 41 рішення від 03.04.2008 року справа «Пономарьов проти України» вказував, що якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави, проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Засідання в суді першої інстанції відбулося 02 листопада 2018 року, ОСОБА_2 був присутній в судовому засіданні та був повідомлений про строки на подачу апеляційної скарги, однак, матеріали справи не містять жодних доказів, про те, що останній вжив будь-яких заходів для отримання копії постанови суду та подання апеляційної скарги у строк передбаченим Законом.

Таким чином, у наявних матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на поважну причину пропуску строку на оскарження постанови.

У зв'язку з цим необхідно відмовити у поновленні строків на подачу апеляційної скарги та повернути скаргу апелянту, а саму скаргу визнати такою, що не підлягає розгляду.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_2 у поновлені строків на подачу апеляційної скарги на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2018 року визнати такою, що не підлягає розгляду та повернути її апелянту - ОСОБА_2.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива