КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1, за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

захисника ? Желудкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 04.07.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено на нього адміністративне стягнення у виді - штрафу у розмірі 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 01 (один) рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 04.07.2018 та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_2 зазначає, що судом залишено поза своєю увагою, що він не керував транспортним засобом, а перебував на стоянці у дворі біля будинку, де проживає, чекаючи дружину та в цей час пив пиво. З незрозумілих йому підстав до нього звернувся поліцейський та попросив документи, згодом іще під'їхав наряд поліції. Йому було запропоновано пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, але він відмовився від такого огляду, тому що не керував транспортним засобом. Також, в апеляційній скарзі вказує на те, що суд в своїй постанові керується із запису нагрудної камери, з якої вбачається, що працівники поліції рухались по вул. Сім'ї Іздиковських, 2 в м. Києві за автомобілем «ВАЗ 21102», який повернув у двір будинку, але як стверджує апелянт, таке відео в судовому засіданні не досліджувалось, а тому є лише припущенням суду.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

Як встановлено судом першої інстанції, 09.04.2018 о 21 год. 30 хв. по вул. Сім'ї Іздиковських, 2 в м. Києві інспектором патрульної поліції в м. Києві був зупинений ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим відповідно до постанови КМ України від 17.12.2008 №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також наказом МВС то МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під п впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 під №1413/27858, водію ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або найближчому закладі охорони здоров'я, проте у присутності свідків він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника Желудкова В.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити надавши суду пояснення, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

П.2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Між тим, згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог п.2.5. ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №235413 від 09.04.2018 (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 09.04.2018 (а.с. 2) та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 3), які в своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_2, який керував транспортним засобом «ВАЗ 21102», д.н.з. НОМЕР_2, відмовився на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння з використанням приладу &quсп;Драгер&q?ін; або у лікаря нарколога в медичному закладі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про доведення винуватості ОСОБА_2 у порушенні ним вимог п.2.5. ПДР України.

Доводи клопотання захисника Желудкова В.В. про виклик свідка ОСОБА_6 суд вважає безпідставними, оскільки відомості щодо існування такого свідка в момент вчинення правопорушення матеріали справи не містять (а.с. 1-3).

Натомість, до пояснень ОСОБА_2, наданих суду 02.11.2018, суд відноситься критично.

Так, ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції пояснив, що в дворі будинку вул. Донецька, 7 в м.Києві на парковці він перебував у своєму автомобілі, чекав дружину. В автомобілі сидів на місці водія, однак нікуди не рухався. В машині сидів, бо на вулиці було холодно. Під'їхала поліцейська машина. Працівники поліції попросили пред?явити документи, що ним і було зроблено. На запитання поліцейського чи вживав алкоголь, повідомив, що так, пив пиво, однак транспортним засобом не керував, а тому в подальшому і відмовився від огляду на стан сп?яніння.

Наведені пояснення спростовуються безпосередньо дослідженим за участі сторін відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (відеофайл DSJX300454_000454), яке розпочинається зі слів поліцейського чому водій не зупинив транспортний засіб на поданий йому знак проблискових маячків поліцейською машиною.

Також на даному відеозаписі зафіксовано пояснення ОСОБА_2 працівнику поліції, що він перемістив свій транспортний засіб і поставив його тут (а.с. 3).

Відтак, оскільки пояснення ОСОБА_2, якими він також обґрунтовує свої апеляційні вимоги, що він не керував транспортним засобом є надуманими та такими, які спростовуються наявними по справі доказами, в той час як факт відмови від огляду на стан сп?яніння останній не заперечує, і інших самостійних доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянт не наводить, то суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 04.07.2018 та закриття провадження по справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 04.07.2018, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов