Провадження № 3/127/8361/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 16.10.2018 р. близько 17 год. 30 хв. по вул. Келецькій, 41 ОСОБА_1 виражався брутальною лайкою та, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, намагався вчинити бійку з працівниками поліції, шарпав їх за формений одяг.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що в нього виник конфлікт із сусідкою, він перебував у збудженому стані, тому сварився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту статті 185 КУпАП випливає, що склад даного правопорушення має місце у разі вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним своїх службових обовязків.

Відповідно до абзацу другого пункту 7 Постанови ВСУ № 8 від 26.06.1992 р. злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків.

В судовому засіданні було встановлено, що до поліції із заявою звернулась гр. ОСОБА_2 з проханням прийняти міри адміністративного характеру до її сусіда ОСОБА_1 у звязку з тим, що останній в їхньому дворі поводив себе неадекватно, виражався нецензурною лайкою. Дана обставина ОСОБА_1 не заперечувалась.

Таким чином, в судовому засіданні ОСОБА_1 фактично підтвердив вчинення дрібного хуліганства, тобто правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

При вирішенні питання щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_1 суд враховує, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обовязкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, у рішенні від 19.11.2015 р. у справі «ОСОБА_3 проти Росії» ЄСПЛ визначено, що у разі, коли особі загрожує стягнення (покарання) у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, за загальним правилом цього вже достатньо, щоб прийти до висновку, що інтереси правосуддя потребують надання йому послуг захисника безоплатно за умови відсутності у неї засобів на оплату таких послуг (п.92).

Також у справі «Гурепка проти України» ЄСПЛ констатовано, що в силу суворості санкції дана справа (накладення адміністративного арешту строком на 7 діб) є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер, а тому на провадження у справі по цьому адміністративному правопорушенню слід поширювати гарантії права на справедливий суд.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 намагався вчинити бійку з працівниками поліції, шарпав їх за формений одяг. Однак надані письмові пояснення заявника та інших свідків вчинюваного ОСОБА_1 правопорушення свідчать лише про наявність в його діях ознак хуліганства, що останнім в судовому засіданні не заперечувалось. Разом з тим, будь-які обєктивні дані про наявність в діях ОСОБА_1 ознак злісної непокори законній вимозі працівника поліції надані суду матеріали не містять. Крім того, суд не може вирішувати питання щодо зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_1, оскільки надані суду матеріали не містять відомостей, чи було оформлено відповідні матеріали (протокол про адміністративне правопорушення) за ознаками вчинення ОСОБА_3 хуліганства. Наявність у матеріалах справи відповідної довідки Армор суд не може розцінити в якості доказу, оскільки підтвердженням відповідного факту може бути лише процесуальний документ (зокрема, належним чином завірена копія протоколу про адміністративне правопорушення). Крім того, положення, яким регламентоване використання бази даних Армор, не зареєстроване в Міністерстві юстиції України.

Таким чином, суд вирішує питання лише щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП. Здійснюючи аналіз наданих суду доказів у їх сукупності, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що обєктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 185, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 185 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: