ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Загороднюк В.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Ради адвокатів Одеської області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення начальника Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наданих суду адміністративних матеріалів громадянин ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області, порушив приписи Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: не надано у встановлений строк відповідь на адвокатський запит, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не зявилась, повідомлялась належним чином про день і час розгляду справи. Заявою від 18.12.2018 року, особою, що притягується до адміністративної відповідальності було надано копію витягу з наказу про надання відпустки, копію листа.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та долучені матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона до адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 212-3 КУпАП порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації, тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти пяти до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозаписи, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколами про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному вивченні справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається зі звернення, заявник звернувся із запитом від 18.09.2018 року, при цьому заявник стверджує, що відповіді на зазначений запит не було надано.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI) передбачено, що цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації субєктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Співвідношення норм Закону №2939-VI та інших законів, зокрема процесуальних, закріплено в параграфі 4 Закону. Так, процесуальні закони регламентують спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження (п.4.1). Так само Кримінально-процесуальний кодекс України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) сторін кримінального провадження до інформації, створеної (одержаної) у ході кримінального провадження.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Так розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються субєкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до Постанови Пленуму ВАСУ № 10 від 29.09.2016 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» визначене поняття «субєкт владних повноважень» не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI. У зв'язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов'язки розпорядника інформації, у тому числі обов'язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації (статті 14, 15 Закону № 2939-VI).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що на час вказаних подій особа, котра притягується до адміністративної відповідальності перебувала у відпустці. Та окрім того згідно до листа від 29.09.2018 року вбачається надання відповіді щодо запитуваної інформації.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП підлягає закриттю, оскільки в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 212-3, 221, п. п. 1, 7 ст. 247, 268, 283, 284, 287-291 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності начальника Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Суддя В.І. Загороднюк

21.12.2018