КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю ОСОБА_2, захисника Федорова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, провадження у справі закрити.

В обґрунтування зазначає, що суд, всупереч вимогам ст.255 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи; обставини, які суд вважає встановленими, не доведені належними та допустимими доказами.

Постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Не заперечуючи факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння зазначає, що працівники поліції ввели його в оману, повідомивши, що він має право пройти огляд на стан сп`яніння самостійно протягом трьох днів.

Окрім того звертає увагу на розбіжності щодо даних свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях, а також на відсутність запису з нагрудної відеокамери працівників поліції.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ФедороваО.С., які підтримали апеляційну скаргу, переглянувши відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2, приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Як установив суд, ОСОБА_2 22 вересня 2018 року о 23 год. 20 хв. керував автомобілем «Suzuki Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул.Харківська площа з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними:протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №162188 від 22 вересня 2018 року; письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі, зокрема факт відмови водія ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння; відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, долученим до матеріалів адміністративної справи та оглянутим в суді апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ &q? в;Про Національну поліцію&quuo;, наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них&q? ; та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 &quві;Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних&q?ід; чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджують обставини викладені у протоколі та постанові суду, у томі числі відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку, а саме у медичному закладі. Зокрема, з вказаного відеозапису чітко вбачається, що працівник патрульної поліції пропонує водію ОСОБА_2 в присутності свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в медичному закладі. Водій ОСОБА_2 неодноразово уникає відповіді на запитання працівника поліції. Поліцейський попередив ОСОБА_2 в присутності свідків, що відсутність відповіді на його запитання щодо проходження огляду на стан сп`яніння буде розцінено як відмова від проходження огляду, однак водій ОСОБА_2 жодним чином не відреагував на зауваження працівника поліції.

Відтак доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що працівники поліції ввели його в оману не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Письмові пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи, обґрунтовано враховані судом, оскільки їх відібрано уповноваженою посадовою особою і вони містять дані щодо обставин вчинення адмінправопорушення.

Зазначення судом першої інстанції у постанові свідка ОСОБА_6 не ставить під сумнів обставини, викладені у вказаному рішенні суду і є лише технічною опискою.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, особливу суспільну небезпечність скоєного правопорушення, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За таких обставин, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/1450/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Рудюк О.Ю.