Справа № 500/1747/18 Провадження № 3/500/517/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Баннікова Н.В., ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, (ІПН НОМЕР_1), яка мешкає за адресою: Одеська область, Ізмаїльський р-н, смт. Суворове, вул. Куйбишева, 28,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до представлених матеріалів гр. ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ІНФОРМАЦІЯ_3, які зобовязана сплачувати відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2011 року по справі № 2-5601/2008, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме до заборгованості у 114 місяців, що еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 80 378,40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, який складено державним виконавцем 06.03.2018 року.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.183-1 КУпАП як несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Дійсно, диспозицією ст.183-1 КУпАП передбачена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідальність за вказане правопорушення була встановлена Верховною Радою України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-УІІІ від 7 грудня 2017 року, який набув чинності через місяць з дня опублікування, а саме 6 лютого 2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які помякшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-VIII від 07 грудня 2017 року, на підставі якого Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнений статтею 183-1, набув чинності 06 лютого 2018 року.

Адміністративна відповідальність за статтею 183-1 КУпАП наступає за несплату аліментів, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 70 від 07.03.2018 р. ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, а саме за несплату аліментів на утримання дитини, за період з 01.01.2014 р. по 01.01.2018 р., проте до 6 лютого 2018 року вказані діяння не передбачали адміністративної відповідальності, а після встановлення відповідальності (6 лютого 2018 року) станом на 07 березня 2018 року - дату складання адміністративного протоколу, сукупний розмір заборгованості не перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, як те передбачено у ст.183-1 КУпАП, тому в діях ОСОБА_1 на даний час відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, отже провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 8, 183-1, 221, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, (ІПН НОМЕР_1) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Постанова підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_3