Справа№340/682/18
Провадження № 3/340/311/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване та фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого - за ст. 124 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №394070 ОСОБА_1, 10.11.2018 о 17 год 30 хв в с Ільці Верховинського району, керуючи гужовим транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки "AUDI-80", номерний знак DLU 8Х99 під керуванням ОСОБА_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим допустив порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав, вказав, що під час руху його кінь злякався світла фар зустрічного транспортного засобу, який намагався обігнати інший транспортний засіб, внаслідок чого відбулося зіткнення з його гужовим транспортним засобом. Однак ні він, ні водій автомобіля "AUDI-80", з яким відбулося зіткнення, не мали жодних претензій один до одного.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1, 10.11.2018 о 17 год 30 хв в с Ільці Верховинського району, керуючи гужовим транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки "AUDI-80", номерний знак DLU 8Х99 під керуванням ОСОБА_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Однак як ствердив в судовому засіданні ОСОБА_1 правил дорожнього руху він не порушував, рухався по своїй смузі автодороги, однак зіткнення з його гужовим транспортним засобом відбулося через те, що водій зустрічного транспортного засобу марки "AUDI-80" намагався обігнати інший транспортний засіб, та засліпив коня світлом фар.

Надані в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджуються наявними в матеріалах адміністративної справи доказами, а саме: письмовими поясненнями наданими при складанні протоколу від 10.11.2018, схемою наслідків ДТП від 10.11.2018.

В той же час в судовому засіданні встановлено, що постановою Верховинського районного суду від 11.12.2018 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України, зокрема те, що він 10.11.2018 о 17 год. 30 хв. в с Ільці, Верховинського району, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки "AUDI-80", номерний знак DLU 8Х99, не вибравши безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення транспортного засобу із гужовим транспортним засобом під управлінням ОСОБА_1, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим допустив порушення п. 13,1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Враховуючи, що за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України в той самий час і за тих же обставин, судом притягнено до адміністративної відповідальності іншу особу, а наявними в матеріалах справи доказами суду не доведено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, слід провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283-287, 294 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Бучинський А.Б.