П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп _____________________, не працюючого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 4097401 від 08 вересня 2018 року вбачається, що о 06 год. 02 хв., в м. Рівне по вул.. Соборна, 112 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 206 н.з. DE 0080, з явними ознаками алкогольного сп»яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Аlkotest 6810» та проведення такого огляду у мед закладі відмовився у присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, та вважає, що вказані у протоколі обставини не відповідають дійсності, просив суд закрити провадження у справі у зв»язку із відсутністю в його діях складу і події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому зазначив, що працівниками патрульної поліції в установленому порядку не направляли його для проходження медичного огляду в заклад охорони здоровя, оскільки до мед закладу його доставлено не було. Крім того зазначив, що працівниками поліції зупинка його транспортного засобу була безпідставна, оскільки ними не було роз»яснино на підставі чого було зупинено саме його автомобіль.

В судове засідання викликались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ознак не з"явились, про час та місце розгляду справи полвідомлялись заздалегідь у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається зі змісту протоколу ОСОБА_1 власноруч написав, що з порушенням не згоден, оскільки вважав зупинку його транспортного засобу безпідставною. Крім того вказав, що поліцейським не було йому запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп»яніння.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 до закладу охорони здоров»я не доставлявся про що свідчить складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП поза межами медичного закладу, а саме на місці зупинки транспортного засобу в м. Рівне по вул. Соборна, 112.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоровя у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп»яніння є обовязковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоровя, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно розяснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також слід зазначити, що Протокол серії БР №097401 від 08.09.2018 року складено не в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були запрошені поліцейськими, після зупинки транспортного засобу марки Peugeot 206 н.з. DE 0080 та складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вони у своїх поясненнях зазначають, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду за допомогою газоаналізатора «Алкотест 6810» о 06 год. 15 хв., тобто вони не можуть підтвердити чи спростувати факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я чи на місці зупинки транспортного засобу, оскільки останній до такого закладу, не доставлявся і відповідно свідки не були при цьому присутні.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного спяніння не доведений та спростовується його показаннями та дослідженим в судовому засіданні доказами та відсутністю відеозапису з нагрудної боді камери поліцейського.

Підсумовуючи викладене, вважаю, що обставини, які викладені в протоколі, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сукупністю належних та допустимих доказів не доведено той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 206 н.з. DE 0080, 08.09.2018 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, не підтверджується і той факт, що йому пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння у встановлено законом порядку, від проходження якого він відмовився, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі слід закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП , у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .

За таких обставин, відповідно до положень ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Є.І.Сидорук