КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/652/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 її захисника - адвоката Ковальчука Д.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2018 року

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, проживаючу за адресою: АДРЕСА_2

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 07 березня 2018 року о 01 год. 00 хв. ОСОБА_2 в Київській області м. Вишгороді вул. Шолуденка, 8 керувала транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) на вимогу працівника міліції відмовилась від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2018 року, скасувати зазначену постанову, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо неї закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, апелянт вказує на те, що не погоджується з винесеною постановою у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт у поданій скарзі, 09.03.2018 року нею до Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області була подана скарга на дії працівників поліції, які 07 березня 2018 року близько 00 години 30 хвилин по вул. Шолуденка, 8 в м. Вишгороді затримали її та відібрали її водійське посвідчення, при цьому, працівники поліції не надали їй ні копії протоколу про адміністративне правопорушення, ні жодних інших документів, які б пояснювали їхні дії і підстави для їх вчинення.

Звертає увагу апелянт у своїй скарзі на те, що вона сама наполягала на проведенні огляду із використанням спеціального технічного засобу, який повинен був знаходитись у працівників патрульної поліції, звертаючись до працівників поліції, які повинні були зафіксувати всі її дії за допомогою нагрудної камери у кожного з них на фірмовому одязі.

Крім того, апелянт зазначає про те, що під час її затримання та вилучення у неї водійського посвідчення не було свідків, які на думку суду є єдиним доказом її вини, їх покази судом не перевірялись та до суду вони не викликались.

На думку апелянта, їй незрозумілим є те, в чому її обвинувачують, оскільки із суті порушення сформульованого в протоколі є незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: в керуванні з ознаками алкогольного сп'яніння чи відмові від проходження огляду (невідомо якого), а невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє її права на захист, адже особа має знати в чому її обвинувачують, щоб реалізувати своє право на захист, і таким чином, твердження судді про однозначну відмову її від проходження дійсного запропонованого огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Також, апелянт зазначає про те, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, оскільки у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду, крім того, в протоколі не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров'я, що не зазначено також і в поясненнях свідків.

Звертає увагу апелянт на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, і на що не звернув уваги і не врахував суд при винесенні оскаржуваної постанови.

Зокрема, вказує апелянт на те, що суд не повідомив її належним чином про час, день та місце розгляду адміністративної справи, чим позбавив її законного права надати свої пояснення та докази на підтвердження своєї невинуватості у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували на отримання нею виклику до суду у будь-якому вигляді.

Крім того, апелянт зазначає, що адреса її місця проживання, зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, оскільки вона зареєстрована та постійно проживає АДРЕСА_1, натомість суд направляв судові повістки зовсім на іншу адресу, зазначену працівниками поліції у протоколі: АДРЕСА_1, за якою вона ніколи не проживала у зв'язку з чим вона не отримувала судових повісток та пропустила строк на апеляційне оскарження.

Просить апелянт у поданій скарзі звернути увагу на те, що вона мати-одиначка, у якої на утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей і без автомобіля хід їх життя буде серйозно порушений.

Також ОСОБА_2 вказує на те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керуванні іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, і його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

На думку апелянта, суд розглянув справу поверхово і формально, не витребувавши від органу правопорядку дані диску з відео фіксацією з нагрудних камер поліцейських, не допитавши поліцейських та свідків в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 356094 від 07 березня 2018 року, який було складено щодо ОСОБА_2, вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких ОСОБА_2 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, як на місці зупинки з використанням з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Більш того, обставини вчиненого ОСОБА_2 правопорушення були підтверджені не тільки безпосередніми поясненнями співробітників Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які здійснювали оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та були допитані в якості свідків судом апеляційної інстанції, під час розгляду справи Апеляційним судом Київської області, а й наданим ними відеозаписом з їх нагрудних бодікамер (відеореєстраторів).

При цьому, під час апеляційного розгляду, судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких об'єктивних даних, які б свідчили про те, що працівниками поліції були допущені істотні порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та дозволили зробити висновок про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, а її огляд проводився з порушенням ст. 266 цього Кодексу.

Що ж стосується наданої ОСОБА_2 флешки з відеозаписом подій, які відбувалися після її зупинки працівниками поліції, який вона здійснювала на власний мобільний телефон, то на вказаному відеозапису відсутній момент, який є на відеозапису, наданому поліцейськими, коли вона, ОСОБА_2, у присутності двох свідків, відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, як з використанням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу, так і у лікаря нарколога в закладі охорони здоров'я, а тому цей відеозапис не може служити підтвердженням того, що вона не вчиняла дій або бездіяльності, які пов'язані з її відмовою від проходження огляду стан алкогольного сп'яніння, відповідно до встановленого порядку.

У зв'язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про її притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо неї.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Чірков Г.Є.