Єдиний унікальний номер 227/882/18 Номер провадження 33/775/313/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ по адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, за участю секретаря Рябцевої Ю.С., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу на постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого прокурором Добропільського відділення Костянтинівської місцевої прокуратури, одруженого, маючого на утриманні сина віком 9 років, проживаючого АДРЕСА_1

визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно до постанови суду, 24 березня 2018 року о 10.15 годині ОСОБА_2 на автодорозі Добропілля - Красний Лиман 9 км +350 м керував автомобілем ЗАЗ Ланос з номерним знаком НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатами медичного огляду, проведеного 24 березня 2018 року в КЗОЗ «Добропільська лікарня інтенсивного лікування поліклінічне відділення №1», чим порушив вимоги п. 2.9 а правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, а винесена на його підставі постанова не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню. На його думку, суд першої інстанції розглянув справу одностороннє, судом надана невірна оцінка його поясненням та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та безпідставно взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_8 ОСОБА_9 Вважає, що судом допущена неповнота з'ясування обставин справи, а викладені у постанові суду висновки є передчасними, що не відповідають фактичним обставинам, що є порушенням вимог КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, покази свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_10, доводи, наведені у скарзі, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, тощо.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог КУпАП України дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді справи суд першої інстанції дослідив всі матеріали справи, надав оцінку всім поясненням, які були надані в судових засіданнях та вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість Жука Р.Н. у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів, в тому числі шляхом допиту свідків.

Суд обґрунтовано послався на протокол серії БД № 372476 від 24 березня 2018 року про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, згідно якого 24 березня 2018 року ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ Ланос з номерним знаком НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного сп'яніння, медичний огляд пройшов у «Добропільській лікарні інтенсивного лікування поліклінічне відділення № 1», на якому в поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, власноручно ОСОБА_2 зазначив : «управлял авто, мед. освид. прошу в Добр. наркологии».

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 від 24 березня 2018 року в КЗОЗ «Добропільська лікарня інтенсивного лікування поліклінічне відділення № 1» він перебуває в стані алкогольного сп'яніння (а.с.18). Згідно до медичного акту № 16 перевірки ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, в ньому зазначені результати лабораторних тестів, які складають 2,845 % алкоголю. (а.с.49).

З результатами медичного огляду ОСОБА_2 погодився. Даних, що він заперечував проти цього, не надано, зазначений акт ним не був оскаржений.

Суд обґрунтовано послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_10, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно до яких слідує, що вони рухались в автомобілі Шевролет у напрямку м. Добропілля, попереду них рухався автомобіль Ланос з номерним знаком НОМЕР_1 зі швидкістю біля 100 км/год і не давав можливості обгону. Коли вдалось здійснити обгін і зупинити цей автомобіль, в салоні знаходився лише водій з ознаками алкогольного сп'яніння. Була викликана поліція, саме цьому водію було співробітниками запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, на що він погодився, відмовившись продути газоаналізатор ( а.с.3-4).

В судовому засіданні апеляційного суду вони змінили покази, пояснили, що нібито, в автомобілі був ще інший чоловік. Але не змогли пояснити причини, чому раніше не казали про це працівникам поліції та не зазначили в своїх поясненнях.

Суд правильно послався на покази свідка працівника поліцейського ОСОБА_12, який пояснив, що за повідомленням до чергової частини про перевищення швидкості він в складі групи виїхав на місце на автодорогу. На місці було два автомобіля, вони стояли, біля них знаходились 4 чоловіка і одна дівчина. Із всіх він знав лише ОСОБА_2 як прокурора. Всі особи вказали на ОСОБА_2, що він перевищував швидкість і перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Він запросив ОСОБА_2 в автомобіль, відчував від нього запах алкоголю, склав протокол,в якому ОСОБА_2 написав пояснення і наполягав пройти огляд саме у медичному закладі. Усно ОСОБА_2 казав, що управляв не він, але таких даних не було, а з урахуванням свідчень очевидців протокол складено було саме на ОСОБА_2

Допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_13 надав суду аналогічні пояснення та, крім того, пояснив, що люди, які стояли біля автомобіля Шевролет вказували, що водій автомобіля Ланос їхав на великій швидкості, не давав обгону, а коли вони його зупинили, то виявили, що водій у нетверезому стані. Він опитував двох очевидців, які надали аналогічні пояснення, що водій був один і нетверезий. З ОСОБА_2, який також знаходився на місці, з'ясовував напарник ОСОБА_12, його пояснень він не чув. Але ОСОБА_12 йому повідомив, що ОСОБА_2 від пояснень відмовився, мотивував тим, що дасть пояснення в суді.

Вважаю, що суд надав оцінку показам всіх свідків, всіх письмових доказів, обґрунтовано прийшов до висновку, що ніяких об'єктивних даних, що автомобілем управляв не ОСОБА_2, а інша особа, не мається.

Суддею під час розгляду справи належним чином з'ясовано обставини вчиненого правопорушення на підставі зібраних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч. Жодних нових допустимих доказів, що давали б підстави для обґрунтованих сумнівів у вірогідності зібраних у справі доказів, апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про те, що він автомобілем не керував та за кермом був не він, на його думку, спростовуються наявними матеріалами справи та поясненнями свідків, а тому розцінюються судом апеляційної інстанції як лінія захисту з метою уникнути адміністративної відповідальності.

Суд також зазначав, що на самому протоколі наявне особисто написане власноруч ОСОБА_2 пояснення: «керував автомобілем». Доводи, що він помилився, не є слушними.

Отже, при розгляді даної справи суд правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено будь яких порушень, допущених судом при розгляді справи, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2, з чим погоджується і апеляційний суд.

Суд, у відповідності до положень ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, при розгляді адміністративного провадження приймає рішення на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вбачається, що протокол складено 24 березня 2018 року. Між тим, розгляд справи судом першої інстанції за чисельними заявами ОСОБА_2 неодноразово відкладався. Всі докази, пояснення свідків були встановлені судом 22.05.2018 року, 01.06.2018 року, 18.06.2018, тобто у встановлений чинним законом строк. По закінченню строку, 26.06.2018 року, суд закрив справу у зв'язку з закінченням передбачених ст.. 38 КУпАП строків.

На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, а саме встановив в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення та закрив провадження в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не можуть бути взяті до уваги, так як при апеляційному розгляді зазначені обставини були перевірені, висновки постанови суду першої інстанції ґрунтуються на зазначених доказах, яким суд дав належну оцінку та обґрунтовано застосував п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП при закритті провадження.

Апеляційним судом не встановлено порушення вимог ст. 38 КУпАП, оскільки судом першої інстанції адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено не було.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 немає.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Л. Ковалюмнус