Провадження №33/792/18/18
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Вітюк І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Вітюк І.В., з участю секретаря Бондара О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2 розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 29 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 29 серпня 2017 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 01.08.2017 року о 20 год. 00 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Нижня Берегова 42/1, в порушення п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову місцевого суду скасувати, прийняти нову постанову, якою справу щодо нього закрити, а також допитати свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Свої вимоги аргументує тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена без всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин події, яку визнано правопорушенням.

Звертає увагу, що мотивувальна частина рішення відповідає лише змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зміст якого не відповідає дійсності, так як він керував транспортним засобом, та здійснив заїзд на стоянку по вул. С. Бандери до торговельного центру, а вже зі стоянки автомобілем мав керувати його товариш.

Апелянт стверджує і про те, що судом першої інстанції безпідставно не задоволено його клопотання про допит свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для перевірки належності протоколу про адміністративне правопорушення, як доказу у справі, а також для перевірки обставин події правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Проте доказів, які б, поза розумним сумнівом, свідчили про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння матеріали провадження не містять.

Визнаючи ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КПпАП, суд першої інстанції не врахував об'єктивну сторону даного адмінправопорушення, яка серед іншого, передбачає встановлення не лише факту перебування особи у стані алкогольного сп'яніння, але й керування у такому стані транспортним засобом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, вважається закінченим з моменту руху транспортного засобу.

Як слідує з матеріалів провадження, а саме показань свідків та представленого відеозапису, працівники поліції транспортний засіб ОСОБА_7 не зупиняли, а приїхавши на виклик, дочекалися ОСОБА_1, який вийшов з бару та підійшов до свого автомобіля, після чого запропонували останньому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп'яніння, на що ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд у медичній установі.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1, він зупинив свій автомобіль на стоянці по вул. С. Бандери після чого пішов у кафе, що по вул. Зарічанській, де зустрівся із своїм знайомим та вживав алкогольні напої. Після повернення до свого автомобіля, його вже чекали працівники поліції.

Такі пояснення повністю узгоджуються із поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, наданими в апеляційному суді, які вказали, що ОСОБА_1, після зупинки транспортного засобу на стоянці, вийшовши з авто, кудись пішов, а працівники поліції приїхали через 30 хвилин після їх виклику.

Поясненнями свідка ОСОБА_10 (власника бару) підтверджується спільне вживання ним та ОСОБА_1 спиртних напоїв у його барі.

Таким чином, об'єктивних даних, які б вказували на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння саме на момент керування ним транспортним засобом, матеріали провадження не містять.

З огляду на наведене, застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, апеляційний суд вважає, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 а ПДР України є невірними, оскільки в суді не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

У зв'язку з тим, що провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, судовий збір, відповідно до ст.40-1 КУпАП при умові його сплати, підлягає поверненню останньому.

У зв'язку із наведеним, керуючись ст. ст. 293, п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 29 серпня 2017 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області І.В. Вітюк