Справа № 308/9885/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі прокурора Малицького С.І., особи стосовно якої складено протокол гр. ОСОБА_1, розглянувши матеріали протоколу про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення пов'язане з корупцією заступника начальника міжрайонного відділу № 1 управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_2Я, складеного відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого державним інспектором відділу митного оформлення № 4 митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, за ч. 2 ст.172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу № 163 від 31.08.2018 року, встановлено, що ОСОБА_1, який обіймаючи посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, будучи відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції, про суттєві зміни у своєму майновому стані, а саме продаж мотоцикла Honda RC-47, та отримання доходів в розмірі 100 000 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час судового засідання гр. ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав та зазначив, що загальна вартість продажу транспортного засобу становила 100000 гривень та передбачалась сплата в 2 окремих платежі, які не перевищували 50 прожиткових мінімумів, тому не подавав декларації про суттєві зміни в майновому стані. Ним було подано електронну декларацію до НАЗК за 2017 рік в якій було відображено факт продажу ним названого вище мотоцикла. Тому вважає, що докази які б підтверджували його умисел на вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172 -6 КУпАП, зокрема наявність у нього відповідного корисливого мотиву, конкретної мети або іншого особистого інтересу чи інтересів третіх осіб у несвоєчасному декларування суттєвих змін у майновому стані, відсутні.

Прокурор в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП. Однак враховуючи закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності не заперечував проти закриття провадження.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 163 від 31.08.2018 року складеного відносно гр. ОСОБА_1 вбачається, що останній займаючи посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, будучи відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції, про суттєві зміни у своєму майновому стані, а саме продаж мотоцикла Honda RC-47, та отримання доходів в розмірі 100 000 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до наказу Закарпатської митниці ДФС від 10.11.2015 № 1193-0 «Про переміщення» ОСОБА_1 переміщено з 11.10.2015 на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту «Ужгород».

Згідно наказу Закарпатської митниці ДФС №395-о від 04 травня 2018 року ОСОБА_1 переведено з 06 травня 2018 року на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС .

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до абзацу 2 частини другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного вище Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Про вищезазначені вимоги Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 був достеменно обізнаний, що підтверджується поясненнями самої особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно договору купівлі продажу від 15.09.2017 року, зареєстрованого в ТСЦ 2141, ОСОБА_1 продав мотоцикл НОМЕР_1 ОСОБА_3 за 100 000 гривень. Факт продажу транспортного засобу підтверджується також поясненнями ОСОБА_1.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на 01 січня 2017 року - 1600 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи субєктом декларування, у якого через отримання ним доходу у сумі 100 000 гривень, що становить 63 прожиткових мінімумів доходів громадян, що потребує здійснення додаткових заходів фінансового контролю, передбачених частиною 2 статті 52 Закону, тому у ОСОБА_1 виник обовязок, передбачений частиною другою статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, письмово повідомити про суттєві зміни в майновому стані НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Відповідно до положень статей 251 - 253 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 15.09.2017 по 25.09.2017 рік.

Як встановлено із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений частиною другою статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання вказаного вище доходу письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

З огляду на зазначене, державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону, в установлений законом термін, не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, у якого через отримання ним доходу у сумі 100 000 гривень, що становить 63 прожиткових мінімумів доходів громадян. Вказаним, вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, дані, які би вказували на неможливість ОСОБА_1 з поважних причин повідомити Національне агентство про істотні зміни в майновому стані відсутні.

Крім того, судом не приймаються доводи ОСОБА_1 про те, що загальна вартість проданого транспортного засобу становила 100 000 гривень, однак передбачалась сплата в 2 окремих платежі, які не перевищували 50 прожиткових мінімумів, оскільки спростовуються дослідженими матеріалами справи.

В ході розгляду справи не оспорюється особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що ним 15.09.2017 року продано ОСОБА_3 транспортний засіб мотоцикл НОМЕР_1, за грошові кошти у розмірі 100 000 гривень.

На підтвердження цього факту в матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу: наданого Регіональним сервісним центром 2141 Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 15.09.2017 року.

Допитаний в судовому засіданні свідко ОСОБА_3 показав, що він мав намір придбати транспортний засіб мотоцикл НОМЕР_1 у ОСОБА_1. 15 вересня 2017 року вони підписали договір купівлі-продажу, відповідно до якого вартість даного автомобіля склала 100000 грн.. В цей же день, ним в територіальному сервісному центрі була здійснена перереєстрація даного мотоцикла. Разом з тим, вказує, що одразу при реєстрації сплатив грошові кошти у розмірі 40000 гривень, а потім 60000 гривень.

Разом з тим, вказані обставини спростовуються наявною копією договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2141/2017/626141.

Так, з копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2141/2017/626141, між продавцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в присутності адміністратора сервісного центру, вбачається що Продавець зобовязується передати у власність Покупця транспортний засіб мотоцикл НОМЕР_1, за грошові кошти у розмірі 100 000 гривень. При цьому у розділі 2 договору визначено, що передання засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати та оформлюється актом приймання-передачі у двох примірниках. Транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання Сторонами акту.

Так, аналізуючи зміст договору, предметом якого є транспортний засіб мотоцикл НОМЕР_1, тобто спеціальний предмет, який згідно із вимогами Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ (із змінами та доповненнями) підлягає відповідній державній реєстрації.

Як розяснюють частини 3, 8 - 10 статті 34 вказаного закону, державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів за порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України. При цьому власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобовязані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після їх придбання й на кожний транспортний засіб оформлюється і видається реєстраційний документ та закріплюються номерні знаки.

Також частини 1 та 2 цієї ж норми права визначають, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, повязаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, оформленням і видачою реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації) автомобілів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків є єдиною на території України і встановлюється відповідним Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, який є обовязковим для всіх фізичних осіб, що є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

При цьому як визначено в пункті 3 цього Прядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також для ведення обліку транспортних засобів та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. В той же час державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів регламентовано, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника, а також правомірність придбання транспортних засобів. При цьому документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є оформлені в установленому порядку: -договори, укладені на товарних біржах; -договори купівлі-продажу, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах Міністерства внутрішніх справ у присутності адміністраторів таких органів; -нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу; -договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах Міністерства внутрішніх справ, за якими продавцями виступають субєкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких субєктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності); -договіри комісії між власником транспортного засобу і субєктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договіри купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий субєкт господарювання; -свідоцтва про право на спадщину; -рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; -рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; -копії рішень суду, засвідчених в установленому порядку; -довідки органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; -акти приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, видані підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; -митні декларації; -договори фінансового лізингу; -акти про проведені електронні торги або постанови та акти про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Цей перелік є вичерпним, й він не містить можливості реєстрації договору, укладеного між двома фізичними особами без нотаріального, біржового або сервісного оформлення.

Таким чином, твердження ОСОБА_1, про неможливість вчинення у сервісному центрі договору купівлі-продажу із розстроченням платежів, є хибним, так як спростовується змістом пункту 25 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, відповідно до якого державна реєстрація придбаних у розстрочку транспортних засобів проводиться згідно з цим Порядком із внесенням до свідоцтва про реєстрацію відповідного запису.

Крім того, у разі якщо сторони договору купівлі-продажу транспортного засобу мотоцикла НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовлялись про придбання товару в розстрочку, то це не було б перешкодою в його укладенні в сервісному центрі та, відповідно, у державній реєстрації придбаного таким чином транспортного засобу.

За загальним правилом, що міститься у частині 1 статті 334 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому переданням майна, як вказано у частині 2 цієї ж статті, вважається вручення його набувачеві.

Доданий ОСОБА_1 акт прийому передачі транспортного засобу укладеного між сторонами договору від 15.09.2017 року, суд до уваги не бере, оскільки такий було укладено 08 березня 2018 року, вже після зняття з реєстрації транспортного засобу мотоцикла НОМЕР_1, з ОСОБА_1 та реєстрації такого на ОСОБА_3

Іншого договору або передбаченого порядком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року документу, що підтверджує продаж та придбання у власність транспортного засобу мотоцикла НОМЕР_1 сторонами в розстрочку суду надано не було.

Таким чином, правовим документом, що підтверджує продаж та придбання у власність транспортного засобу мотоцикла НОМЕР_1 є договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2141/2017/626141, між продавцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3, від 15.09.2017 року, укладений в Регіональному сервісному центрі 2141 Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області .

Виходячи з наведеного, гр. ОСОБА_1 отримав дохід від продажу транспортного засобу мотоцикла у розмірі 100 000,00 грн., тобто дохід який становить 63 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак у останнього виник обовязок, встановлений ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (№ 1700-VII), у десятиденний строк письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет, шляхом заповнення відповідної електронної форми.

З інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - за посиланням https://public.nazk.gov.ua/search судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не подавалося. Станом на час розгляду справи таке у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відсутнє.

В той же час, зазначення у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік інформації про отриманий дохід від гр. ОСОБА_3 у розмірі 100 000,00 грн. від відчуження рухомого майна, не може вважатися належним виконанням гр. ОСОБА_1 обовязку, визначеного ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (№ 1700-VII).

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», отримавши дохід у сумі 100 тис. грн., внаслідок чого у нього виникли суттєві зміни в майновому стані, у порушення ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у період з 15.09.2017 по 25.09.2017 НАЗК про вказані зміни, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

З урахуванням викладеного, на підставі наявних в матеріалах справи вичерпних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, суд вважає доведеною винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи письмові пояснення гр. ОСОБА_1 надав працівникам Управління захисту економіки ще 27 серпня 2018 року, сам протокол про адміністративне правопорушення, повязне з корупцією відносно ОСОБА_1, було складено 31 серпня 2018 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, зібрані матеріали для вивчення щодо наявних порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» стосовно ОСОБА_1, були направлені в.о. начальника ДФС у Закарпатській області ОСОБА_4 до УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ НП України та отриманні за вхідним номером №1701 від 14.08.2018 року.

У відповідності з ч. 3 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-6 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. Суд неодноразово відкладав розгляд справи у зв'язку з неявкою ОСОБА_1 на розгляд справи та за клопотанням учасників провадження. Причинами відкладення справи також були клопотання прокурора. Наведені обставини унеможливили розгляд справи у визначені законом строки.

У відповідності із ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Стаття 247 КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Водночас згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією», адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч. 3 ст. 38 КУпАП).

Продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП.

Сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, обєктивного і повного зясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд у разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення повинен дослідити всі обставини справи, встановити, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення, чи належить особа до субєктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закрити провадження у справі.

Таким чином, на момент фактичного розгляду справи, трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, закінчився.

Відповідно до вимог ст. 247 п. 7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 24, 27, 33-35, 37, 38, 172-6 ч.2, ч. 2, 221, 283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого державним інспектором відділу митного оформлення № 4 митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого державним інспектором відділу митного оформлення № 4 митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, за ч.2 ст.172-6 КУпАП - закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5