Провадження № 3/234/3260/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Кравченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Каліберді А.О.,

за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні матеріали, що надійшли з Батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську УПП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, штат Біхар, Індія, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою Донецька область, м.Краматорськ, б-р Краматорський, 8-125,

якому розяснені право на відвід, права та обвязки, передбачені ст. 268 КУпАП,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 29.09.2018 року серії БД №157750, 29 вересня 2018 року о 21 год. 15 хв. у м.Краматорську по бульвару Краматорському біля будинку №37 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedec Benz, номерний знак НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Alcotester 6820, а також проходження такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав та суду пояснив, що він не керував транспортним засобом. 29.09.2018 року він був тверезим, рухався на своєму автомобілі через двір будинку №36 по бульвару Краматорському у м.Краматорську та пробив колесо. Він вийшов подивитись та побачив, що колесо пробито, також він побачив розбиті пляшки. Неподалік він бачив дітей, які почали убігати. Він вилаявся, сів в автомобіль та проїхав до стоянки біля будинку №36, де зупинився. Після цього він пішов додому, де повечеряв та випив пару бокалів пива. Йому зателефонувала мати та попросила наступного дня поїхати до села. Він вирішив вийти поміняти колесо, щоб не гаяти час наступного ранку. Коли він поміняв колесо та дістав насос, щоб підкачати тиск, до нього підїхали працівники поліції, які почали перевіряти документи та складати протокол. Працівники поліції сфотографували його документи (техпаспорт та водійське посвідчення), не перевірили страховку, в якій був зазначена його адреса, тому у протоколі невірно вказали його місце проживання. На камеру у присутності двох свідків попросили його пройти медичний огляд, він відмовився, оскільки автомобілем не керував. В протоколі зазначено, що затримали машину біля будинку №37 по бульвару Краматорському. У письмових поясненнях свідок зазначив, що машина пробила колесо біля будинку №36 та він викликав поліцію. Однак машина фізично не могла поїхати до будинку №37, оскільки було пробито колесо, а цей будинок знаходиться на значній відстані від будинку №36.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що первинні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, підлягають ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

У судовому засіданні встановлено, що 29.09.2018 року поліцейським роти №1 БПП в м. Краматорськ та Словянськ УПП в Донецькій області ДПП капралом поліції ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Протокол ОСОБА_1 не підписано, однак, всупереч вимогам ч.3 ст.256 КУпАП, у протоколі поліцейським не зазначено про відмову ОСОБА_1 від підписання протоколу.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану спяніння, а тому суд вважає, що не виконання такого обовязку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його субєктивним сприйняттям наявних факторів.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 виявлено наявність явних ознак алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 та проходження огляду у наркологічному диспансері м. Краматорська у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1, відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння на вимогу працівника поліції, про що свідчать письмові пояснення свідків, які вони давали на місці події та які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, однак відмова його була обумовлена тим, що він не керував транспортним засобом, а тому не повинен був проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП можна констатувати, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб'єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов'язковою частиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп'яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов'язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зрушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Як вбачається з доданих до протоколу письмових пояснень неповнолітнього свідка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, які були відібрані поліцейським 29.09.2018 року у присутності його батька ОСОБА_4, свідок пояснив, що 29.09.2018 року приблизно о 21 годин 15 хвилин, повертаючись додому, він почув гучний хлопок та побачив, що через двір будинку №36 по бульвару Краматорському їхало авто «Mercedec Benz», номерний знак АН 7846ВЕ, зеленого кольору, у якого було пробите праве переднє колесо. З авто вийшов водій, який хитався, мав нечітку мову. Він викликав наряд поліції.

В судовому засіданні були досліджені відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які надані до матеріалів справи. З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, мотивуючи відмову тим, що він не керував транспортним засобом. Також видно, що під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 намагається поміняти колесо, автомобіль перебуває у статичному стані. Крім того, з відеозаписів вбачається, що наряд поліції був викликаний за фактом нецензурної лайки ОСОБА_1 відносно неповнолітніх осіб, та на час приїзду наряду поліції, автомобіль вже перебував у статичному стані. Також відеозаписом зафіксовано, що під час спілкування з ОСОБА_1, працівник поліції запропонував останньому сісти за кермо автомобіля та проїхати декілька метрів для того, щоб йому зручніше було міняти колесо, на що ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які зазначені у протоколі та надали письмові пояснення, підтверджують лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 29.09.2018 року о 21-15 годин біля будинку №37 по бульвару Краматорському у м.Краматорську. Однак, як видно з пояснень неповнолітнього свідка ОСОБА_3, автомобіль «Mercedec Benz», номерний знак АН 7846ВЕ, зеленого кольору рухався та зупинився біля будинку №36 по бульвару Краматорському у м.Краматорську.

Таким чином, доказів того, що ОСОБА_1 29.09.2018 року о 21 годин 15 хвилин біля будинку №37 по бульвару Краматорському у м.Краматорську керував транспортним засобом, суду не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що стверджувати про те, що ОСОБА_1 у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці, керував транспортним засобом «Mercedec Benz», номерний знак НОМЕР_2, неможливо.

При цьому суд зазначає, що особа може бути притягнута судом до адміністративної відповідальності лише в тому випадку, коли її вина доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, суд повинен бути впевнений, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, щодо якої складено протокол.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, прихожу до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 у розумінні ст. 251 КУпАП.

Таким чином, враховуючі вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим, провадження по справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч.7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_6