КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30листопада 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Деркача Ю.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 21.07.2018 року о 22 год. 50 хв. в м. Києві на Дніпропетровському шосе, КП 508, ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» №6820, тест №1235, за результатами проведення якого у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 0,37 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування оскаржуваної постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2018 року та закриття щодо нього провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, який під час розгляду справи неповно з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що його винуватість у вчиненні даного адміністративного правопорушення була встановлена виключно на даних алкотестера «Драгер», що не є належним доказом в розумінні чинного законодавства України, оскільки прилад «DragerAlcotest 6810» відсутній у Державному реєстрі медичної техніки ти виробів медичного призначення та не дозволений до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом, а тому даний прилад не може використовуватись поліцейськими при проведенні огляду на стан сп'яніння у відповідності до встановленого порядку.

Також звертає увагу, що не порушував вимоги Правил дорожнього руху України, про що свідчить відсутність відносно нього будь-якого іншого протоколу про адміністративне правопорушення, а отже, згідно приписів Закону України «Про національну поліцію», працівники патрульної поліції не мали права зупиняти його автомобіль.

Крім цього, апелянт вважає, що накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції всупереч положень ст.ст. 22, 23, 33 КУпАП, не врахував характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини та обставини, що пом'якшують відповідальність.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Деркача Ю.М. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Перевіркою матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №302656 від 21.07.2018року (а.с. 1), згідно якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння; даними проведеного тесту за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» (а.с. 2), за результатами якого у ОСОБА_1 виявлена наявність алкоголю в розмірі 0,37 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), проведеного в присутності двох свідків, в якому ОСОБА_1 погодився з результатом проведеного огляду, що засвідчив власним підписом; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4), в яких останні підтвердили результати проведеного тесту на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу; розпискою гр. ОСОБА_5 від 21.07.2018 року (а.с. 5), який зобов'язався доставити автомобіль «Мерседес» н.з. НОМЕР_1 до місця стоянки, на підтвердження факту відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 6) щодо обставин вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, на підставі яких суд дійшов обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його огляд на стан сп'яніння проводився з використанням спеціального технічного засобу не дозволеного до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом, у зв'язку з чим показання цього приладу не можуть вважатися належним доказом, так як газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки згідно роздруківки за результатами тестування водія ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 2), його огляд проводився іншим приладом, а саме газоаналізатором «Drager Alcotest 6820».

Апеляційні посилання на порушення працівниками поліції вимог закону України «Про Національну поліцію», які на думку апелянта безпідставно зупинили його автомобіль, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки вказані ним обставини не спростовують висновки суду про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 ПДР України, а інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення та спростовували його висновки в апеляційній скарзі не наведено.

Твердження апелянта, що вчинене ним адміністративне правопорушення не спричинило негативних наслідків та не загрожує суспільним інтересам, що на його думку, свідчить про малозначність вчиненого діяння та наявність підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, є безпідставними, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпеки руху транспорту, а й для життя та здоров'я водіїв та інших учасників дорожнього руху, в тому числі і пішоходів. Відсутність негативних наслідків вчиненого ОСОБА_1 діяння, у даному випадку, не зменшує рівень суспільної небезпеки такого адміністративного правопорушення, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю діяння.

Також слід зазначити, що санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік і не містить альтернативних видів адміністративних стягнень, а тому посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, на даний час шукає роботу водієм та має на утриманні неповнолітніх дітей, не може бути врахована судом у даному конкретному випадку, як підстава для скасування оскаржуваної постанови чи її зміни в частині накладеного судом адміністративного стягнення.

За наведеного, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування та закриття провадження в справі, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/512/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.