Справа № 502/2121/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В., за участю прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_1, ооби, яка притягається до адміністративноївідповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за звинуваченням: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, начальника прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 13 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 перебуваючи на посаді начальника прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини №13 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка відповідно до «.її. «в» п.1 ч.І, ст. З Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, навмисно порушив -ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме не своєчасно подав щорічну електронну декларацію за 2017 рік.

11.03.2015 року, відповідно до наказу Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті № 19-к, ОСОБА_2 було призначено на посаду начальника прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини №13. Відповідно до ст. 2 «Положення про регіональну службу державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті» працівники зазначеної служби у своїй діяльності керуються Конституцією і законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції і законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами і Держкомветмедицинй та положенням про неї.

29.09.2017 ОСОБА_2 був ознайомлений з антикорупційною пам'яткою відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_2 будучи обізнаним щодо обовязку подати щорічну декларацію та про терміни її подачі, за відсутності поважних причин, в порушення частини першої статті 45 Закону «Про запобігання корупції», повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подав відповідну декларацію особи, за 2017 рік 06.04.2018 року, тобто з порушенням строку подачі , декларації на 6 діб, що встановлено відповідно до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконанняфункцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якого встановлено дату подачі декларації 06.04.2018, витягом з сайту НАЗК дати подачі декларації

Таким чином, ОСОБА_2, будучи начальником прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини №13 Одеської регіональної і служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду надержавному кордоні та транспорті Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 будучи начальником, тобто особою уповноваженою на виконання «функцій держави або місцевого самоврядування, яка відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, навмисно порушив ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме не своєчасно подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, вчинив дії, які містять ознаки і адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_2 з протоколом не погодився, вину не визнав, надав заперечення на адміністративний протокол та пояснив, що дійсно є особою, яка зобовязана до 01.04.2018 подавати декларацію за 2017 рік особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Декларацію не подав у встановлений строк з поважних причин. Так, починаючи приблизно з 20.03.2018 намагався змінити відповідно до вимог чинного законодавства та відповідного до Указу Президента від 15.05.2017 року №133/2017 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" електронну поштову скриньку російського домену mail.ru в особистих облікових записах Єдиного державного реєстру декларацій на створений на українському сервері gmail.com. Так після того, як створив вказану електронну пошту він намагався прив'язати її до власного кабінету на сайті НАЗК, в якому можливо заповнювати та подавати електронну декларацію за допомогою ЕПЦ. Так як така зміна здійснюється працівниками НАЗК, ОСОБА_2 починаючи з 20 березня 2018 року почав їм телефонувати, для узгодження зміни електронної адреси для доступу до власного кабінету електронних декларацій НАЗК. Додзвонився до НАЗК в перших числах квітня 2018 року заявка була прийнята та повідомлено, що через декілька днів він матиме доступ до власного кабінету, про що прийде підтвердження на новий електронний адрес. Лише 06.04.2018 року електронну адресу було змінено. Тому після заповнення всіх розділів е-декларації він подав декларацію за 2017 рік до НАЗК. Крім того, ОСОБА_2, зазначив, що починаючи з 20 березня 2018 року по 06.04.2018 року він неодноразово намагався зайти на офіційний сайт НАЗК проте система кожного дня була перевантажена та не надавала йому можливості зайти до робочого кабінета.

Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 обвинувачення підтримав, та просить суд визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді,Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Крім того в своїх поясненнях ОСОБА_2 повідомив, що він не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП.

Враховуючи викладені обставини, звертаю увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Крім того, статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_2 об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Крім того, суддею встановлена відсутність в діянні ОСОБА_2 суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, оскільки правопорушення, передбачене ч.1 ст.176-2 КУпАП є правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, протокол та додані до нього матеріали мали мати докази того, що ОСОБА_2 усвідомлював суспільну небезпечність несвоєчасно подання без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Судом також встановлено, що перевірка стосовно ОСОБА_2, проводилась виключно працівниками УЗЕ в Одеській області Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Управління захисту економіки в Одеській області Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного суддя приходить до висновку стосовно того, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.

Викладені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, в зв'язку з чим провадження по адміністративній справі стосовно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247 ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійський районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4