Номер справи 707/888/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Черкаського районного суду Черкаської області, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

Інспектором СРПП №4 Черкаського РВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії БД №385270 відповідно до якого, ОСОБА_1 17 травня 2018 року близько 23 години 45 хвилин по вул. Незалежності в с. Білозіря Черкаського району Черкаської області, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком лікаря №489, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

Своїми діями, на думку інспектора поліції, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння та порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, а саме: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та надав суду покази, що вночі 17 травня 2018 року він перебував біля будинку №84 по вул. Незалежності в с. Білозіря Черкаського району Черкаської області разом зі своїм братом. Біля вказаного будинку був розташований його автомобіль НОМЕР_1, яким в цей день він керував в обідній час. Коли він перебував у свого брата за вказаною адресою він вживав алкогольні напої. У вищевказаний час, коли він перебував на вулиці біля будинку брата та свого автомобіля, проїздила патрульний автомобіль поліції, який зупинився та працівники поліції запитали, чий транспортний засіб знаходиться біля них. На вказане запитання він повідомив працівників поліції, що автомобіль його. Після цього він надав їм документ та разом з працівниками поліції поїхав до КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер», де йому, без проведення будь-яких досліджень, встановлено діагноз алкогольне спяніння. За кермом свого автомобіля у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час він не перебував та таким не керував.

Крім того, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 надано письмові заперечення, в яких викладені його пояснення, аналогічні наданим під час судового розгляду, та зазначено, що після відвідування КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» працівники поліції повідомили його, що він може бути вільний та вирушили у невідомому напрямку, при цьому не вручили йому жодного документу та не розяснили йому його прав. Крім того, будь-яких свідків вказаних подій не було. Вважає, що проведення огляну на стан спяніння одразу в медичній установі, без пропозиції його проведення на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів є порушенням. Також вважає, що висновок лікаря щодо результатів медичного огляду на стан спяніння складений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року №1413/27858.

На запит Смілянського міськрайонного суду Черкаської області відеозапис події за участі ОСОБА_1 з нагрудної відеокамери інспектора СРПП №4 Черкаського РВП не надано.

Інспектор СРПП №4 Черкаського РВП старший лейтенант поліції ОСОБА_2 та свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце його розгляду були повідомлені належним чином.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до протоколу БД №385270 від 18 травня 2018 року про вчинення адміністративного правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, останній порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Обєктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП виражається у керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП судом мають бути встановлені дві обставини обєктивної сторони вказаного правопорушення, а саме: керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, транспортним засобом та наявність у такої стану алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №385270 від 18 травня 2018 року, ОСОБА_1 17 травня 2018 року близько 23 години 45 хвилин по вул. Незалежності в с. Білозіря Черкаського району Черкаської області, керував автомобілем НОМЕР_1.

Під час судового розгляду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 заперечив викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, та пояснив, що своїм автомобілем у зазначений в протоколі час він не керував, а лише знаходився біля нього.

Вищевказані пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 матеріалами справи про адміністративне правопорушення не спростовані.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення вказаної норми КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції жодного доказу керування ОСОБА_1 17 травня 2018 року близько 23 години 45 хвилин по вул. Незалежності в с. Білозіря Черкаського району Черкаської області, автомобілем НОМЕР_1, не надано.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №385270 від 18 травня 2018 року, такий особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не підписаний.

Згідно ч.3 ст.256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

В порушення вищевказаних вимог КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №385270 записів про відмову особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не містить.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4, такі були свідками як ОСОБА_1 18 травня 2018 року близько 00 годин 30 хвилин відмовився від підписання протоколу та дачі пояснень.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги вищевказані письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки такі не були допитані як свідки безпосередньо під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, хоча суд прийняв всіх необхідних та можливих заходів для цього.

Крім того, у письмових поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_4, підписи останніх, які виконані в графі «Зі змістом ст.63 Конституції України ознайомлений» явно відрізняються від підписів, які виконані після рукописного тексу зазначеного в графі «По суті заданих мені питань можу пояснити, що», що викликає у суду сумніви в їх достовірності та виконання їх саме вказаними особами.

При цьому, перевірити достовірність підписів у вищевказаних поясненнях суд позбавлений можливості, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання для допиту їх як свідків не зявилися.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №385270 від 18 травня 2018 року складений з порушенням вимог КУпАП, відтак не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.ч. 2,3,4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують її увагу та швидкість реакції затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожен випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Відповідно до п. 6 розд. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року №1413/27858 та п. 1 ч.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, якими не можуть бути залучені працівники національної поліції та особи щодо неупередженості яких є сумніви. Результати такого огляду зазначаються у відповідному акті, дані якого заносяться до протоколу і долучається до нього. Він складається у 2-х примірниках, один з яких вручається водію.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 р. 1 відповідної Інструкції та п. 6 ч. 3 Порядку лише той водій транспортного засобу, що відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або при його незгоді з результатами такого огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в закладі охорони здоровя.

Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства України, суд приходить до беззаперечного висновку, що огляд водія на стан спяніння в закладі охорони здоровя лише у випадках відмови водія від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або при його незгоді з результатами такого огляду, проведеного поліцейським.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, такі не містять будь-яких доказів відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, або проведення такого з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, однак ОСОБА_1 з його результатами не погодився.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та про це зазначив ОСОБА_1 під час судового розгляду, огляд останнього на стан спяніння проводився лише у КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до беззаперечного висновку, що працівником поліції не дотримані вимоги чинного законодавства України щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан спяніння.

Відповідно п. 20 розділу ІІІ «Проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року №1413/27858, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоровя.

Як вбачається з висновку №489 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного лікарем КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_5, в такому відсутні підпис ОСОБА_1 про його ознайомлення з ним.

Крім того, в порушення вищевказаної Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 доказів, які б свідчили про вручення йому вищевказаного висновку лікаря, не додано.

На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про те, що будь-яких досліджень щодо встановлення стану спяніння лікарем КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» не проводилося, суд приходить до беззаперечного висновку, що огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоровя, а саме в КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» проведений без дотримання вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року №1413/27858.

Згідно п.22 розділу ІІІ «Проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року №1413/27858, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до беззаперечного висновку, що під час судового розгляду судом не встановлено наявності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяннями, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки адміністративне стягнення на порушника не накладається, стягненню судовий збір не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 62 Конституції України, ст.40-1, ч.1 ст.130, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, п.2.9 «а» ПДР України, Європейською Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П.Опалинська