Справа № 431/6372/18
Провадження № 3/431/762/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,

за участю секретаря с/з: ОСОБА_1,

прокурора: Савченко М.О.,

захисника: ОСОБА_2,

правопорушниці: ОСОБА_3,

розглянувши матеріали, що надійшли з УЗЕ в Луганській області ДЗЕ Національної поліції України стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, заступника начальника Управління фінансів начальник бюджетного відділу Управління фінансів, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, кв. Ватутіна, 51/25, в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу № 273 від 14.11.2018 року про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією ОСОБА_3 будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом, на якого поширюються вимоги цього Закону, примітки до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення частини другої статті 52 Закону, після отримання доходу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, письмово не повідомила про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк з моменту отримання доходу, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнала.

Від захисника ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позицію, викладену в протоколах про адміністративне правопорушення. Зазначив, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, тому просив накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення № 273 та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення особи, відносно якої складений протокол, прокурора, суд дійшов наступного.

За положеннями ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних злочинним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положення ст. 129 Конституції України регламентують, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції», Кодексом України

про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172-6 КУпАП неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п. 13 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», субєкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої ", інші особи, які зобов'язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового і контролю відповідно до цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція використання особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у ч. 1 ст. 3 цього Закону, або її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей; правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Зазначене визначення корупції узгоджується із ратифікованими Україною Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією 1993 року, Конвенцією ООН 2003 року та п. 3.22. Рішення Конституційного суду України № 21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року, в яких зазначено, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупцїї" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Таким чином, за змістом міжнародних договорів, згоду на обов'язковість яких надала Верховна Рада України, обов'язковими ознаками, за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих суб'єктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП в тому числі і за ст. 172-6 ч. 2 КУпАП є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди.

Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка йото вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала

настання цих наслідків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого діяння, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи

чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного проступку.

З врахуванням положень ст.1 Закону "Про запобігання корупції", сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Судом встановлено, що згідно протоколу № 273 від 14.11.2018 року про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією ОСОБА_3 будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом, на якого поширюються вимоги цього Закону, примітки до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення частини другої статті 52 Закону, після отримання доходу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, письмово не повідомила про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк з моменту отримання доходу.

Однак в матеріалах справи відсутні докази доведеності наявності умислу у ОСОБА_3 на несвоєчасне подання такого повідомлення та корисливу мету таких дій.

Так, як на момент отримання кредиту 24.04.2017 року від Луганського обласного фонду підтримки житлового будівництва на селі на сайті НАЗК були відсутні розяснення щодо включення кредиту в поняття «Доходу» декларації. Тому вона вважала, що необхідно зазначити суму лише в розділі «Фінансові зобовязання», що також вказує на відсутність у неє будь-якого умислу на приховування цієї інформації, і що виключає наявність вини у формі умислу у вчиненні зазначених дій, а відтак і виключає наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_3, не подавши протягом десяти днів повідомлення про суттєві зміни майнового стану до 23.59 год. 07.05.2017 мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес, що також випливає з пояснень самої ОСОБА_3.

Суд, дійшовши до такого висновку, приймає до уваги позицію ОСОБА_3 про відсутність в неї умислу на вчинення правопорушення, але полягало у неповідомленні про зміну майнового стану внаслідок отримання кредитних коштів у 2017 року, оскільки вона задекларувала вказане майно, отримане нею офіційно у щорічній декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік (а.с. 33-41).

Інші докази у справі не доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що дії ОСОБА_3 не містять ознак дій, повязаних з корупцією, не доведено наявність умислу на вчинення правопорушення, а відповідно відсутні обєктивна та суб'єктивна сторони складу корупційного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, отже відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження щодо останньої підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: О. В. Ткач