Провадження № 3/761/7264/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Слободянюк Павло Леонідович, за участю секретаря Демешко М.В., прокурора Дяченка В.П., захисника Карпічева Ю.Г., особи, відносно якої складено протокол - ОСОБА_2, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до витягу з наказу ГУ ДФС у м. Києві № 1043-о від 20.11.2015 ОСОБА_2, у порядку переведення, з 24.11.2015 призначено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок з окремих питань управління аудиту окремих об'єктів та категорій платників ГУ ДФС у місті Києві, а наказом ГУ ДФС у місті Києві №811-о від 17.08.2017 ОСОБА_2 з 21.08.2017 переведено на аналогічну посаду в Департамент аудиту ГУ ДФС у місті Києві, яка відноситься до категорії «В» посад державної служби, при цьому 24.11.2015 останню попереджено про спеціальні обмеження, встановлені Законом України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), державні службовці є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності до статті 1 Закону, суб'єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 части першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи державним службовцем, є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією.

Частиною 1 статті 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пун 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство)декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Отже, ОСОБА_2, починаючи з 1 січня 2018 року, і не пізніше 1 квітня 2018 року зобов'язана подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, однак така декларація подана останньою 9 квітня 2018 року, тобто несвоєчасно без поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнала, при цьому пояснила, що умислу на несвоєчасне подання декларації у неї не було, а факт несвоєчасного подання декларації за 2017 рік пов'язаний з тим, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, і про обов'язок щодо подачі згаданої декларації до 1 квітня 2018 року забула в силу зазначених обставин (перебування у відпустці).

Під час судового розгляду справи прокурор вважав, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 з 24.11.2015 переведена на підставі наказу ГУ ДФС у місті Києві №1043-о від 20.11.2015 на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу з перевірок з окремих питань управління аудиту окремих об'єктів та категорій платників ГУ ДФС у місті Києві, а наказом ГУ ДФС у місті Києві №811-о від 17.08.2017 ОСОБА_2 з 21.08.2017 переведена на аналогічну посаду в Департамент аудиту ГУ ДФС у місті Києві, яка відноситься до категорії «В» посад державної служби (особова картка №207А),

Крім того, як встановленому в судовому засіданні, 24.11.2015 ОСОБА_2 попереджено про спеціальні обмеження, встановлені Законом України «Про державну службу» та Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення та суб'єктом декларування, отже маючи зобов'язання, відповідно до вимог Закону, щодо подачі до 1 квітня 2018 року до Національного агентствадекларації (за 2017 рік) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконай функцій держави або місцевого самоврядування, таку декларацію в межах граничного строку не подала, що підтверджується матеріалами справи, при цьому зазначена декларація подана останньою лише 09.04.2018.

Доказів поважності причин несвоєчасного подання ОСОБА_2 згаданої декларації у судовому засіданні здобуто не було.

У зв'язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Що ж стосується посилань сторони захисту та ОСОБА_2 про закриття провадження у справі у зв'язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності останньої, то суд вважає, що в даному конкретному випадку правових підстав для закриття провадження по справі немає, і такий висновок обумовлений наступним.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів, моментом виявлення правопорушення є дата складання рапорту оперативним працівником відповідного підрозділу ДЗЕ Національної поліції України Геращенком В.С. про виявлення ним правопорушення, пов'язаного з корупцією, вчиненого ОСОБА_2 - 5 вересня 2018 року.

Отже, на переконання суду, саме встановлення особою, яка уповноважена складати протокол про адміністративне корупційне правопорушення, всіх правових ознак, які у своїй сукупності вказують на наявність складу такого правопорушення, є моментом виявлення правопорушення в контексті вимог ст. 38 КУпАП, а відтак на момент розгляду даних матеріалів строк притягненняОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не сплив.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, судом враховується характер вчиненого правопорушення та його наслідки, особа правопорушника, її відношення до скоєного та майновий стан останньої.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.172-6, 221, 279-280, 283-285 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції»,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір, що становить 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м. Києва протягом 10 днів дня винесення постанови.

Суддя П.Л. Слободянюк