Номер провадження: 33/785/1208/18
Номер справи місцевого суду: 522/4813/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Гірняк Л.А., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2018 року, якою провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_3

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_3, перебуваючи на посаді головного спеціаліста економіста Головного управління статистики в Одеській області, несвоєчасно подала щорічну декларацію чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У протоколі указано, що на виконання зазначених вимог законодавства ОСОБА_3 була зобовязана подати електронну декларацію за 2016 рік у строк до 01.05.2017 року. Проте ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подала електронну декларацію після звільнення за 2016 рік, а саме 02.03.2018 року.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що часом вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією є 20 година 43 хвилини 02.03.2018 року, коли ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» несвоєчасно подала електронну декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

На дану постанову прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що постанова судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2018 року, відносно ОСОБА_3 є необґрунтованою та підлягає скасуванню, наводить відповідні доводи та просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2018 року, скасувати постанову районного суду, винести нову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді, у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697- VII, від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як субєкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697- VII від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Щодо посилань прокурора на положення ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_3 апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Оскарженою постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2018 року, якою провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Санкція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає тільки штраф, як захід адміністративного стягнення.

Таким чином, заходи примусового характеру, повязані з обмеженням особистої свободи громадянина, не передбачені, застосовані не були і не могли бути застосовані.

Між тим, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015, від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозвязку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), а в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища ОСОБА_3, тому можливість прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову судді про адміністративне правопорушення, не може бути розтлумачена поширено і не може охоплювати випадки не передбачені законом.

Таким чином, враховуючі діючі норми Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що прокурор не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржену постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2018 року відносно ОСОБА_3

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 7 та ч. 3 ст. 8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ч.2 ст.7; ч.3 ст.8; ст. 293; ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2018 року, якою провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 цього Кодексу повернути апелянту.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4