ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/37/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2018 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника - адвоката Марченко Ніни Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 16.07.2018 року о 22:10 в м. Харків, вул. Омська, біля будинку 2, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Mitsubishi Lanser, державний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння: а саме млява реакція зіниць на світло, почервоніння очей, неадекватна поведінка. Огляд на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, а саме: КЗОЗ «ОНД».

Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення ним вимог п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 04.09.2018 року скасувати.

В апеляційній скарзі вказує, що справу було розглянуто без його участі, однак декілька разів він письмово повідомляв суд про неможливість присутності при розгляді справи через те, що перебував на госпіталізації у міському нейровертебрологічному центрі та проходив обстеження в МСЕК, в зв'язку з чим просив про перенесення розгляду справи.

Вказує, що суддею не було взято до уваги, те що він був не згоден з протоколом, його мати ОСОБА_5 тяжко хворіє та потребує постійного піклування, тому є велика необхідність у керуванні транспортного засобу.

В письмових поясненнях до апеляційної скарги апелянт вказав, що порядок відібрання у нього зразку біологічного середовища на його думку може нести в результаті недостовірні відомості, тому вважає, що необхідно повторно дослідити представлені докази.

Також через канцелярію суду адвокатом Марченко Н.М. було подано клопотання про забезпечення транспортування аналізу сечі ОСОБА_2 з Комунального закладу охорони здоров'я «Обласний наркологічний диспансер» №1431 та призначити судово-хімічну експертизу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Марченко Н.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи рішення про відмову у задволенні вимог апеляната апеляційний суд виходить з того, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, встановлено, що огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння) видається на підставі акта медичного огляду.

Так згідно до наявного в матеріалах справи Висновку №1434 від 16.07.2018 року, за результатами медичного огляду ОСОБА_2 було встановлено, що він перебуває у наркотичному сп'янінні.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник вказували, що аналізи відбирались у невідому ємкість, що викликало сумніви щодо її стерилізації. Апеляційний суд приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог апелянта виходить з того, що згідно наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських, останні цифри 0281 о 22:48 ОСОБА_2 було надано ємкість для забору сечі, та в голос повідомлено, що вона стерилізована, на що останній заперечень не висловлював. О 23:12 (відео 0292) ОСОБА_2 було повідомлено, що його зразки сечі запаковані та закріплені печаткою лікаря, і через п'ять днів він може звертатися за результатами такого огляду.

У зв'язку з чим, підстав вважати відомості, які містяться у висновку № 1431 від 16.07.2018 року недостовірними апеляційний суд не має, вказаний висновок складений належною особою, а наведені в апеляційній скарзі обставини щодо цього нічим не підтверджені, та є лише припущеннями апелянта.

Доводи останнього щодо розгляду справи судом першої інстанції без його участі як одну з підстав для скасування постанови від 04.09.2018 року, апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_2 викликався судом першої інстанції у судове засідання, але двічі останній подавав заяви про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, не надаючи жодного разу документів, які б це підтверджували. У зв'язку з чим судом першої інстанції небезпідставно було прийнято рішення про розгляд справи у відсутності ОСОБА_2

Крім того, при розгляді апеляційної скарги апеляційним судом забезпечено право участі ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, що підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №069757 від16.07.2018 року, висновком щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння №1431, поясненнями свідка ОСОБА_6, наявним в матеріалах справи відеозаписом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 року у відношенні ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П.Цілюрик