Справа № 520/8064/18
Провадження № 3/520/5003/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року суддя Київського районного суду м. Одеси Чаплицький В.В., при секретарі Шугалевич І.В., за участю прокурора Маркової А.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали, що надійшли з Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого оперуповноваженим кримінальної поліції Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією не притягувався, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч. 4 ст. 172-6 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, перебуваючи на службі в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, відповідно до Наказу ГУНП в Одеській області від 10.07.2017 року № 1132 о/с, маючи спеціальне звання майора поліції, в порушення ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону), не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про майно яке перебуває у власності декларанта, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною четвертою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Прокурор в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відносно ОСОБА_1 підтримала.

Захисник в судовому засіданні надала письмові заперечення з додатками, вказавши, що в провину ОСОБА_1 ставиться два діяння, відповідальність за які передбачена різними частинами ст. 172-6 КУпАП. ОСОБА_1 дійсно було отримано в спадок від батька зазначений у протоколі будинок, разом з тим 21.10.2017 року ОСОБА_1 здійснив відчуження такого майна без отримання доходу шляхом укладення договору дарування. Відомості щодо нерухомого майна зазначаються в декларації станом на останній день звітного періоду. При отримання спадщини грошової оцінки не проводилося, разом з тим згідно вказаного договору дарування вартість майна становила станом на 2017 рік 13 прожиткових мінімумів. З урахуванням викладеного, дії ОСОБА_1 були законними, обовязку декларувати вказаний обєкт нерухомості у ОСОБА_1 не було. Крім того, перевірку, за результатами якої було складено адміністративні матеріали було проведено не уповноваженим субєктом. Строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сплинули. Постановою суду від 16.07.2018 року адміністративні матеріали поверталися на доопрацювання з зазначенням численних недоліків, разом з тим особою, яка складала вказаний протокол останні враховані не були. Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутня будь-яка з ознак вчинення корупційного правопорушення. Враховуючи, що строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сплинули, просила закрити провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не вирішуючи питання винуватості.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією не визнав, підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно витягу з Наказу ГУНП в Одеській області № 1132 о/с від 10.07.2017 року, ОСОБА_1 призначено оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно п.п. а), б) п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону, у декларації зазначаються відомості про обєкти нерухомості, що належать субєкту декларування та членам його сімї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають:

а) дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування;

б) у разі якщо нерухоме майно перебуває у спільній власності, про усіх співвласників такого майна вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо нерухоме майно перебуває в оренді або на іншому праві користування, про власника такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

Згідно п. 9 ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобовязаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

З урахуванням викладеного, поліцейський, як субєкт декларування має у обовязковому, визначеному законом порядку, подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави та виконувати додаткові заходи фінансового контролю, передбачені Законом.

20.09.2017 року ОСОБА_1, на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Кривоозерського нотаріального округу Миколаївської області 13.04.2016 року, став спадкоємцем зазначеного в заповіті майна свого батька ОСОБА_3, який помер 18.04.2016 року, а саме ? частки житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами, що знаходяться в смт. Криве Озеро, Кривоозерського району, Миколаївської області по вул. Степовій, будинок № 43-а.

Факт набуття ОСОБА_1 права власності на зазначену частку приватного житлового будинку підтверджується отриманням ним 20.09.2017 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а також власне реєстрацією у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року 1544 гривні, з 1 травня 1624 гривні, з 1 грудня 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема працездатних осіб: з 1 січня 2017 року 1600 гривень, з 1 травня 1684 гривні, з 1 грудня 1762 гривні.

Згідно звіту директора ПП «Бюро проектування, геодезії та оцінки», сертифікат оціночної діяльності №403/15 від 19.03.2015 року про оцінку ? частки житлового будинку, загальною площею 80,4 кв.м., за адресою: вул. Степова, буд. 43а, смт. Криве Озеро, Кривоозерський район, Миколаївська область, ринкова вартість вищевказаного майна становить 200138,00 гривень.

Враховуючи викладене, набуття права власності на нерухоме майно ? частки житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами, що знаходяться в смт. Криве Озеро, Кривоозерського району, Миколаївської області по вул. Степовій, будинок № 43а, вартість 200138,00 гривень перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року (100*1762=176200 гривень).

Згідно долученої до матеріалів адміністративної справи копії електронної декларації ОСОБА_1 за звітний 2017 рік, відомості про вищевказаний обєкт нерухомості у такій декларації відсутні.

Відповідно до п. 2 примітки до статті 172-6 КУпАП, відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого обєкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 не було виконано вимог ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 46 Закону, та, таким чином, було вчинено адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, а саме: подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП підтверджується: відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.09.2017 року, звітом директора ПП «Бюро проектування, геодезії та оцінки», сертифікат оціночної діяльності №403/15 від 19.03.2015 року про оцінку ? частки житлового будинку, загальною площею 80,4 кв.м., за адресою: вул. Степова, буд. 43а, смт. Криве Озеро, Кривоозерський район, Миколаївська область з додатками, відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, витягом з Наказу ГУНП в Одеській області № 1132 о/с від 10.07.2017 року та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення в сукупності, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

В частині численних доводів захисника, суд зазначає наступне.

Так, щодо тієї обставини, що ОСОБА_1 в провину ставиться не відображення відповідних відомостей в декларації за 2018 рік, суд приходить до переконання, що особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією № 19/2018 від 22.06.2018 року, помилково було вказано декларацію за 2018 рік. Зокрема, в судовому засіданні було встановлено, що предметом судового розгляду є декларація особи, уповноваженої на виконання функції держави за звітний період, а саме за 2017 рік. Викладене в повній мірі підтверджується долученими до протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією додатками, зокрема, й, у вигляді копії електронної декларації ОСОБА_1 за 2017 рік. Крім того, в рапорті старшого оперуповноваженого Одеського управління ДВБ НП України, який було долучено до матеріалів адміністративної справи після доопрацювання вказаних матеріалів, було чітко вказано, що ОСОБА_1 інкримінується адміністративне правопорушення, а саме подання завідомо недостовірних відомостей до НАЗК у декларації за 2017 рік, що передбачено ч. 4 ст. 172-6 КУпАП. За таких обставин, враховуючи, що судом було вірно встановлено предмет судового розгляду, вказана описка на зміст питання винуватості ОСОБА_1 не впливає.

Враховуючи вищевказаний рапорт старшого оперуповноваженого Одеського управління ДВБ НП України, суд вважає спростованими доводи захисника в частині того, що ОСОБА_1 в провину ставляться діяння, які передбачені різними частинами статті 172-6 КУпАП, оскільки, крім того, предметом судового розгляду був факт можливого вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого конкретно ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Щодо доводів захисника про закінчення строків, передбачених ч. 3 ст. 38 КУпАП для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Так, згідно ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією № 19/2018 від 22.06.2018 року, датою виявлення правопорушення є дата складення протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

Доводи захисника в частині того, що зміст вищевказаного протоколу містить інформацію про факт неподання ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни у майновому стані не може бути належним на підтвердження пропуску строків, передбачених ч. 3 ст. 38 КУпАП, оскільки предметом судового розгляду є факт подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, суд надає належну оцінку доводам захисника в частині того, що майнові права ОСОБА_1 на зазначене у протоколі майно було набуто 18.04.2016 року. Разом з тим, строки притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП обчислюються, зокрема, з дня вчинення такого адміністративного правопорушення. З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що ОСОБА_1 майнові права було набуто в 2016 році, станом до 01.04.2017 року, останній міг внести в електронну декларацію за звітний період, а саме за 2016 рік, таке майно, можливий строк вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення слід рахувати з 01.04.2017 року, що в свою чергу свідчить, що строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного адміністративного правопорушення не минули.

В частині доводів захисника про не уповноваженого субєкта на проведення перевірки, за результатами якої було складено вказані адміністративні матеріали, суд виходить з наступного.

Згідно ч 2 ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати:

1) уповноважені на те посадові особи:

органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 44-1, 46-1, 46-2, 51, 51-2, 51-3, 88-1, 89, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта і сьома статті 121, частини третя і четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, 154, 155, 155-2 - 156-2, 159, 160, 162 - 162-3, 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 172-4 - 172-9,172-9-2, 173 - 173-2, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 181-3 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20).

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону, спеціально уповноважені субєкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до Наказу НПУ № 469 від 03.06.2016 року, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України визнано уповноваженим підрозділом з питань запобігання та виявлення корупції в Національній поліції України.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що уповноважені особи Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України мали законодавче право на збирання доказів та подання їх суду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги обставини скоєння правопорушення, особу винного, який свою вину не визнає, вважаю, що призначення стягнення, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 172-6 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, буде справедливим та достатнім для покарання порушника за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 172-6, 279, 280, 283, 284 КпАП України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 28 900 (двадцять вісім тисяч девятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Чаплицький В. В.