Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3862/18
Провадження №: 3/332/947/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Андрюшина Л.А., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП у м.Запоріжжі ДПП НП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

10 листопада 2018 року о 23-10год., ОСОБА_1, рухаючись по вул. Діагональна,11 в Заводському районі м.Запоріжжя, в порушення п.2.9а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ у присутності двох свідків за допомогою Drager Alcotest 6810 №1575, результат позитивний 0,31%, водій з результатами погодився, від огляду в медичному закладі відмовився.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився по невідомим причинам. Про день та час розгляду справи на адресу, вказану в протоколі, АДРЕСА_1, було направлено повістки про виклик до суду на 28.11.2018р., 10.12.2018р., 26.12.2018р.. Однак, конверти повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вище наведене, суд розцінює чергову неявку ОСОБА_1 до суду, як зловживання ним правами, передбаченими ст. 268 КУпАП з ціллю затягування розгляду справи по суті, та враховуючи ухилення від явки до суду тривалий період часу, а також граничний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановлений ст. 38 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обовязковою.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом серії БД №405154 від 10.11.2018р.(а.с.1), відповідно до якого підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення, а також роздруківкою результату тесту технічного засобу Drager Alcotest 6810 №1575, результат позитивний 0,31%, актом огляду на стан алкогольного сп*яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.11.2018 року, рапортом поліцейського батальйону №2 роти №1 взводу №2 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції від 11.11.2018 року, відеозаписом, що маються в матеріалах справи.

Відповідно до постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП. та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40800,00грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП. та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40800,00грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, у їх сукупності, вважаю факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3 КУпАП доведеним, а тому правопорушник підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Диспозицією ч.3 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність особи, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп?яніння, а також, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та знову вчинила аналогічні дії, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема відповідальність настає за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп?яніння, а також, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до довідки з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» НАІС ДДАІ МВС, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії ВХТ 335100 від 16.03.2016 року, а отже, він є водієм в розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху України та повинен нести адміністративну відповідальність передбачену ч.3 ст. 130 КУпАП для водіїв транспортних засобів з урахуванням факту позбавлення його права керування транспортними засобами за рішенням суду.

Згідно п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, в тому числі передбачених статтею 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При призначенні ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер скоєного ним правопорушення та особу правопорушника, ступень його вини, майновий стан і вважає за можливе накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за правопорушення, передбачене ст. 130 ч.3 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вирішуючи питання щодо можливості застосування до ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, суд вважає, що воно не може бути застосовано, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 під час вчинення правопорушення керував транспортним засобом марки ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1, який згідно реєстраційної картки ТЗ належить ОСОБА_4, а тому застосування додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу у даному випадку є неприпустимим, так як не можна накладати таке стягнення на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі з урахуванням положень ст. 41 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 401, 130 ч.3, 283-285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40800,00грн.(сорок тисяч вісімсот грн.) (банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р 8001, , МФО 899998, отримувач: ГУК у Запорізькій області 21081300,код платежу 21081300-адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн. (банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р 8004, , МФО 899998, отримувач: УК в Заводському районі, код платежу 22030101- «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України, 050).

Згідно до ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, призначеного судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Андрюшина Л.А.