Справа №584/415/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Крєпкий С. І.
Номер провадження 33/788/283/18 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 23 травня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 23 травня 2018 року водій ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 31 березня 2018 року близько 15 години в м. Путивль Сумської області по вул. Монастирській керував автомобілем марки «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 просив поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження винесеної відносно нього постанови Путивльського районного суду Сумської області від 23 травня 2018 року, оскільки останній, десятий день, на її апеляційне оскарження, припав на 02 червня 2018 року - суботу, що є вихідним днем, а тому, апеляційну скаргу він зміг подати лише 04 червня 2018 року, в наступний робочий день.

Крім цього, ОСОБА_3 просив оскаржувану ним постанову судді скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 наголошував на однобічності суду при винесенні рішення, оскільки він безпідставно вдався до усування вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення неточностей, зокрема визнавши зазначений в ньому п. 9 «а» ПДР України, замість п. 2.9 «а» ПДР України редакційною помилкою. Крім цього, судом не спростовано і того, що в ході складання відносно нього матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, було порушено сам порядок проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про його недійсність, оскільки йому - ОСОБА_3 не було запропоновано пройти такий огляд на місці зупинки, натомість відправлено його для такого проходження до закладу охорони здоров'я, при цьому, посилання суду на те, що проведення вказаного огляду відбувалося за його згодою, з огляду на вказані обставини, не може свідчити про його законність. Більше того, саме його направлення на огляд до медичного закладу не відповідає визначеній законом формі та, всупереч того, що воно датоване 31.03.2018 року, в Путивліській ЦРЛ воно зареєстроване аж 10.05.2018 року за № 3082/18, а на момент ознайомлення захисника з матеріалами справи - 16.04.2018, його взагалі там не було. Також, суд в ході розгляду справи, допустив і процесуальні порушення, вчинивши дії які взагалі не передбачає КУпАП, зокрема по завершенню слухання справи суд видалився до нарадчої кімнати, однак згодом, вийшовши з неї, відновив судове слідство і викликав до суду свідка ОСОБА_5 з метою його подальшого допиту.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які просили поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення та підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати оскаржувану постанову суду, провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Як вбачається з матеріалів справи 23 травня 2018 року Путивльським районним судом Сумської області відносно ОСОБА_3 була винесена оскаржувана постанова (а.с. 30), останнім днем її апеляційного оскарження є 02 червня 2018 року, яке припадає на суботу. Між тим, з огляду на те, що з апеляційною скаргою ОСОБА_3 звернувся до суду 04 червня 2018 року, в перший робочий день після вихідних днів - понеділок (а.с. 38), апеляційний суд вважає за необхідне прийняти таку скаргу до свого розгляду.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП,надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

За результатами вивчення матеріалів справи апеляційний суд дійшов висновку, що районний суд вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався/

Так, положеннями ч. 1 ст. 256 КпАП України встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом МВСУ № 1376 від 06.11.2015 року, відповідно до яких вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Викладене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону(КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі змісту складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 388301 від 31.03.2018 року, підставою його складення стало порушення останнім п. 9 «а» ПДР України та вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, в ході розгляду матеріалів справи, судом було встановлено те, що ОСОБА_3 вчинив передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення порушивши п. 2.9 «а» ПДР України, оскільки 31 березня 2018 року близько 15 години в м. Путивль Сумської області по вул. Монастирській він керував автомобілем марки «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Такого висновку суд дійшов дослідивши ряд матеріалів справи, які на його переконання беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_3 складу вказаного правопорушення, при цьому, невірно вказаний в протоколі п. 9 «а» ПДР України замість п. 2.9 ПДР України суд розцінив як редакційну помилку.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки в такому випадку, дії суду виходять за межі обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та суперечать положенням ст. 279 КУпАП щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Приймаючи відповідно до ст. 294 КУпАП нову постанову, суд апеляційної інстанції виходить з того, що досліджений протокол серії БД № 388301 від 31.03.2018 року відносно ОСОБА_3, відображає порушення останнім п. 9 «а» ПДР України та вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, слід врахувати те, що п. 9 «а» ПДР України взагалі не містять, а відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП настає виключно у разі порушення особою п. 2.5 або ж п. 2.9 ПДР України.

З огляду на викладене, складений відносно ОСОБА_3 протокол вказує на порушення останнім неіснуючого пункту ПДР України, що унеможливлює зробити висновок про вчинення ним передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП адміністративного правопорушення.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особи фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення.

При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, мотивів і форми вини.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі серії БД № 388301 від 31.03.2018 року відносно ОСОБА_3, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст. 247 п.1, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Між тим, з огляду на те, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 підлягають задоволенню з викладених вище підстав, суд апеляційної інстанції не вдається до аналізу інших, викладених в його апеляційній скарзі, доводів.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Путивльського районного суду Сумської області від 23 травня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 23 травня 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.