Справа № 181/513/18
Провадження №3/181/159/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

за справою про адміністративне правопорушення

15 серпня 2018 року смт Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Юрєва О.Ю., за участю секретаря судового засідання Варюхи Ю.С., сторін: особи, яка притягаюється до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2018 року у провадження Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №448434, 16 травня 2018 року о 14 годині 40 хвилин водій ОСОБА_1 в с. Словянка, Межівського району, Дніпропетровської області, по вул. Залізнична, біля кафе «Дорожнє», керував автомобілем ВАЗ 21-111, державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, невиразна мова. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, у встановленому законом порядку, а саме від продуття апаратом «Драгер» Alcotest 6810 водій ОСОБА_1 відмовився, в присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що в той день він, будучи тверезим, приїхав до готелю, який знаходиться за адресою вул. Залізнична, с. Словянка, Межівського району, Дніпропетровської області. У вказаному готелі перебували військовослужбовці, з якими у нього виникла словесна сварка та в результаті чого останні викликали працівників поліції. Працівники поліції, які не бачили, як він рухався, не зупиняючи його та нічого не виясняючи, почали складати протокол по ч.1 ст.130 КУпАП. Від огляду на стан алкогольного спяніння він відмовився, адже вважає, що дії працівників поліції були неправомірні, адже працівники поліції, які приїхали пізніше, не бачили навіть як він їхав та не зупиняли його, а зі слів військовослужбовців почали складати протокол. Таким чином він вважає безпідставним та необґрунтованим складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2, у судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_1, зазначив, що протокол складено із порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, належних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не надано. Просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно зясовує обставини справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що доказами скоєння правопорушення є рапорти інспектора СРПП №4 Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4І, солдата Сокура, інспектора взводу ВІБДР старшини Маслюка та старшого солдата ОСОБА_5 Однак вказані докази не приймаються до уваги судом адже відповідно до п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя, Міністерства внутрішніх справ №1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, не можуть бути залучені, як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумнів.

У судовому засіданні також було досліджено письмовий доказ, а саме рапорт начальника СРПП Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 від 16.05.2018 року, проте суд критично відноситься до зазначеного доказу враховуючи наступне.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, йому було надано направлення №20 для огляду на стан алкогольного спяніння та відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя, Міністерства внутрішніх справ №1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Разом з тим у рапорті начальника СРПП Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 від 16.05.2018 року встановлено, що повідомлення про адміністративне правопорушення надійшло о 14:44 годин, о котрій саме годині прибув на місце виклику патруль не є можливим встановити з вказаного рапорту, адже дана графе є нечитаємою, в графі виконано вказано 18:23 годин, а в графі ще нижче зазначено взагалі час - 20:01 годин.

Допитаний у судовому засіданні свідок, ОСОБА_7, пояснила суду, що вона працює молодшою медичною сестрою в КЗ «Межівська ЦРЛ» ДОР». 16 травня 2018 року точного або приблизного часу вказати не змогла, вона була запрошена у якості свідка при проведенні огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1

Допитаний у судовому засіданні свідок, ОСОБА_8, пояснила суду, що вона працює медичною сестрою в КЗ «Межівська ЦРЛ» ДОР» та 16 травня 2018 року була запрошена у якості свідка при проведенні огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 Точно часу, коли саме було проведено огляд не памятає, але десь близько 17.00 години, оскільки черговий лікар, який повинен був оглядати ОСОБА_1 заступає на зміну о 17.00 годин.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, вказав, що він є інспектором СРПП №4 Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенант поліції, 16 травня 2018 року о 14 годині 44 хвилин надійшло повідомлення про те, що чоловік на авто НОМЕР_2, приїхав до кафе, в стані алкогольного спяніння. Приїхавши за вказаним викликом, було встановлено, що вищезазначеним водієм є ОСОБА_1, який на думку поліцейського мав ознаки спяніння. Потім ще десь годину перебували на місці скоєння правопорушення, але ніяких дій відносно перевірки ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння не було проведено. Як саме керував транспортним засобом ОСОБА_1 він не бачив, автомобіль не зупиняв, а встановив цей факт лише зі слів свідків: військовослужбовців та ОСОБА_9 Потім ОСОБА_1 був доставлений до КЗ «Межівська ЦРЛ» ДОР» , де він відмовився проходити медичний огляд. Лікар ОСОБА_10 відмовився складати висновок з відміткою про відмову особи від медичного огляду, оскільки зазначив, що такої графи немає для заповнення у бланку.

Свідка ОСОБА_9, яку неодноразово було викликано до суду, та до якої було застосовано привід на підставі постанови Межівського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2018 року, у судове засідання не вдалося доставити, оскільки остання була відсутня за місцем проживання та знаходилася у місті Дніпро по власних справах.

Враховуючи, що строк розгляду справи визначений законодавством України вже спливає, тому з метою не затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без допиту свідка ОСОБА_9

Таким чином, враховуючи вищезазначене, у судовому засіданні встановлено, що огляд водія транспортного засобу, в закладі охорони здоровя, було проведено з порушенням строку встановленого пунктом 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто пізніше ніж через дві години.

У свою чергу відповідно до п.22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Також відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Однак дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами, не було підтверджено саме факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобовязано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що докази надані на підтвердження вини ОСОБА_1, викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту».

Пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З аналізу цих міжнародних правових норм, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак провадження у справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 130, ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя: О. Ю. Юр'єв