№3-6099/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Мозолевська О.М., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, що надійшов з Окремого контрольного пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби Українипро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст.204-1 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2018 року постановою Солом'янського районного суду м. Києва адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КпАП України направлено до Окремого контрольного пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби Українидля доопрацювання.

Встановлено, що відповідно до протоколу, який надісланий з Окремого контрольного пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України,19 квітня 2018 року о 14 год. 08 хв. в пункті пропуску «Київ» (Жуляни) громадянин України ОСОБА_1, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону без відповідних документів, а саме: на паспортний контроль надав паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1, виданий 18.04.2018 року, чим порушив вимоги ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 2 Закону України «Про громадянство України».

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КпАП України.

У судове засідання на розгляд адміністративного матеріалу ОСОБА_1 та його адвокат не з'явились, хоча були сповіщені про день, час та місце розгляду справи, і від них не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 268 КпАП України суд вважає необхідним розглянути справу у їх відсутності.

Згідно ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, у ст. 3 Конвенції про регулювання деяких питань, пов'язаних з колізією законів про громадянство, від 12.04.1930 року встановлюється, що «особа, яка володіє одним або двома громадянствами, може розглядатися кожною державою, громадянством якої вона володіє, як її громадянин».

У Європейській конвенції про громадянство від 06.11.1997 року, ратифікованій Законом України від 20.09.2006 року, зазначається, що кожна держава може самостійно вирішувати, які наслідки матиме в її внутрішньодержавному праві факт набуття її громадянином іншого громадянства або його приналежності до іншого громадянства. Відповідно до ст. 15 Конвенції її положення не обмежують право кожної держави встановлювати у своєму внутрішньодержавному праві: а) зберігають чи втрачають громадянство її громадяни, які набувають або мають громадянство іншої держави; б) чи пов'язане набуття або збереження її громадянства з відмовою від іншого громадянства або з його втратою.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про громадянство України» підставами для втрати українського громадянства є добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що порушенням державного кордону України є перетинання його з порушенням встановленого порядку.

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в'їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в'їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

Згідно ст. 3 вказаного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

В пунктах 1 та 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 зазначено, що ці Правила визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону, яке здійснюється ними в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Дослідивши матеріали, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №471410 від 19.04.2018 року, в якому зазначено обставини правопорушення, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 19.04.2018 року, рапорт працівника Державної прикордонної служби України про обставини вказаного правопорушення, в яких викладено обставини зазначеного правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставин, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Згідно ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, оскільки подія відбулася 19.04.2018 року, суд вважає за необхідне закрити адміністративну справу відносно останнього.

Керуючись статтями 27, 38, 204-1 ч.1, 247, 283, 284 ч.1 п.1 КУпАП, ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 1, 2, 16 Правил перетинання Державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-1 КпАП України, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя: О.М. Мозолевська