Справа № 188/1502/18
Провадження № 3/188/580/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О., розглянувши в смт. Петропавлівка матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнутого за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП,

встановив:

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 05.10.2018 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_1, знаходячись за адресою: вул. Магістральна, 3/2, с. Васильківське Петропавлівського району Дніпропетровської області вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_2, в ході якої виражався на її адресу брутальною лайкою, про що був складений адміністративний протокол про вчинення психологічного насилля в сімї.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статтею 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про протидію та запобігання насильству в сімї» ї» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Відповідно до п. 15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, що затверджена Наказом МВС від 06.11.2015 № 1376 до протоколу долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи).

Під час розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 було встановлено, що подія мала місце 05.10.2018 року. При цьому були присутні безпосередньо сам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, інших осіб не було.

Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є членами однієї сімї, шлюб між ними розірвано в 2007 році, що підтверджується поясненнями самої потерпілої. На момент вчинення дій кваліфікованих, як адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за однією адресою у спільній квартирі, що підтверджується їхніми поясненнями, долученими до адміністративного матеріалу. ОСОБА_1 пояснив, що з ОСОБА_2 вони розлучені вже більше одинадцяти років, вони хоч і проживають у одній квартирі, але кожен у своїй кімнаті. Спільного господарства вони не ведуть та не мають спільного бюджету. 05.10.2018 року він дійсно був у дуже пяному стані і співав пісні у своїй кімнаті, що не сподобалося його сусідці по квартирі. Він не ображав ОСОБА_2 нецензурною лайкою і взагалі уникав розмови з нею. Вона перша почала на нього кричати, після чого він пішов слухати музику до свого гаражу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена у статті 7 КУпАП, є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Аналізуючи викладені вище пояснення ОСОБА_1 з огляду на вказані положення чинного законодавства, суд вважає, що ОСОБА_1 не було вчинено умисних дій, направлених на образу або погрозу, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Його фактичні дії не можуть вважатись образою, погрозою, переслідуванням або залякуванням, тому не утворюють складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1, оскільки достатніх доказів суду не було надано та в ході розгляду справи не встановлено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 173-2, 247, 280, 284, 294 КУпАП, суддя,

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Суддя ОСОБА_3