Справа № 450/3900/18 Провадження № 3/450/1618/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І. І., розглянувши справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, такого, що не працює, який проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 051918 від 13.10.2018 року ОСОБА_1, 13.10.2018 року о 21.30 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова 6км+200 м., керував а/м САЗ 3507 д.н.з.НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього Руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання зявився, дав пояснення згідно яких останній вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, а відтак, на його думку, провадження у справі слід закрити. В судовому засіданні дав усні пояснення аналогічні письмовим, які долучені до матеріалів справи.

ОСОБА_1 зазначив, що в матеріалах справи не міститься достатніх належних та допустимих доказів його вини у вчиненні правопорушення, яке зумовлене відмовою від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки відсутнє скерування на такий огляд, протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності складений поза межами медичного закладу, отже є підстави вважати недоведений факт відмови від проходження огляду. Разом з тим ставить під сумнів допустимість в якості доказів пояснень свідків, які виконані друкованим способом, однак на місці зупинки його транспортного засобу, не було такої технічної можливості, що свідчить про заздалегідь заготовлені пояснення свідків, які не можуть бути прийняті судом до уваги.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах наявних доказів, вислухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження у справі про адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 слід закрити виходячи з наступного.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогами ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначають прізвища та адреси свідків, які підписують протокол.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Відповідно до розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі Інструкція), ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння) та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до п.6 Розділу I Інструкції, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерськогоакушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, відповідно до п.7 Розділу I Інструкції ,у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя). Таким чином підставами для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого спяніння у закладі охорони здоровя є відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Згідно п.2.8 Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння наркотичного, чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Судом встановлено, що наведені вимоги не дотримані працівниками поліції, оскільки доказів проведення огляду чи надання ОСОБА_1 такої пропозиції в закладах охорони здоровя, які б відповідали законодавчо закріпленим нормам, не надано. До такого висновку суд прийшов, проаналізувавши наступні докази, які містяться у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, з оглянутого відеозапису, який зберігається на СД-диску, встановлено, що працівник поліції на місці зупинки транспортного засобу пропонує ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння. На вимогу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оголосити йому прізвища свідків та представити документи, які посвідчують їх особу, працівники поліції не виконали такої вимоги, що є свідченням грубого порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1

Отже, зазначена працівником поліції у протоколі серії БД № 051918 від 13.10.2018 року кваліфікація дій ОСОБА_1, який від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився, що відображено в поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не відповідає вимогам КУпАП і наведених вище Порядку та Інструкції.

Разом з тим, судом встановлено, що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 написані на бланку, на якому зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою «Драгера» для визначення стану спяніння і містять ідентичний текст, що свідчить про заздалегідь заготовлений текст пояснень.

З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку про порушення процедури проведення огляду на стан спяніння та оформлення матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а протокол серії БД № 051918 від 13.10.2018 року, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4Я є недопустимими доказами, здобутими всупереч вимогам чинного законодавства з істотним порушеннями, а тому судом не беруться до уваги.

Згідно оглянутого відеозапису, який зберігається на СД-диску, встановлено, що працівники поліції не розяснювали ОСОБА_1 його права та обовязки, які передбачені вимогами ст.268 КУпАП і ст.63 Конституції України, незважаючи на такі покликання у протоколі серії БД № 051918 від 13.10.2018 року., що є грубим порушенням чинного законодавства.

Згідно з п.8 Розділу II Інструкції, огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі направлення, форма якого надана в Додатку 1 Інструкції.

В матеріалах справи відсутнє скерування, що свідчить про недоведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції не надано.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов'язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов'язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

З огляду на викладене справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 247, 251, 256, 266, 283, 284 КУпАП ,суд

п о с т а н о в и в :

справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня її винесення.

СуддяОСОБА_7