Справа № 308/1448/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., з участю представника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1, розглянувши справу про порушення митних правил, що надійшла з Закарпатської митниці ДФС України, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ст. 471 МК України,

В С Т А Н О В И В:

03.02.2018 року, о 22 год. 33 хв., в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «Mazda», моделі «6», реєстраційний номерний знак Литви KFA368, під керуванням громадянина України ОСОБА_3, в якому в якості пасажира слідував ОСОБА_2, у приватних справах з України в ЄС.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_2 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор».

Згідно з п. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 даної статті громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно до ч. 4 ст. 318 МК України митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На підставі п. 6 Типової Технологічної Схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 451, на підставі результатів аналізу та оцінки ризиків, транспортний засіб було виведено із загального потоку для проведення митного огляду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом усного опитування громадян та посадових осіб підприємств, а згідно пункту 2 даної статті шляхом митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян).

В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу та особистих речей ОСОБА_2, крім заявлених під час усного опитування 10000 євро, було виявлено іноземну валюту в розмірі 10750 євро, що знаходилися у дорожній валізі в конверті. Доступ до виявленого нічим не утруднювався.

Виявлену іноземну валюту ОСОБА_2 не визнав своєю власністю та пояснив, що вказані виявлені гроші належать його батьку, який на даний момент знаходиться за кордоном. Також він повідомив, що не вказав про їх наявність, оскільки забув про них. Жодного відношення до виявленого, згідно з відібраними поясненнями, ОСОБА_3 не має.

Згідно з п. 1 ст. 197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України.

Відповідно до п. 3 ст. 197 МК України вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Згідно з п. п. 1, 2 ст. 2 Постанови Правління Національного банку України від 27.05.2008 року № 148 «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» (зі змінами, затвердженими Постановою Правління Національного банку України від 12.12.2017 року № 127), фізична особа резидент має право вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі. Вивезення за межі України фізичними особами резидентами готівки в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, здійснюється за наявності документів, що підтверджують зняття ними готівки з власних рахунків у банках, і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

На момент перетину митного кордону України у ОСОБА_2 відсутні будь-які документи, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто у ОСОБА_2 під час митного контролю виявлено товари (валютні цінності), переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України.

Представник Закарпатської митниці ДФС у судовому засіданні вважає, що ОСОБА_2 винний у вчиненні правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та застосувати до нього стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

З матеріалів справи вбачається, що дана справа про порушення митних правил надійшла до суду 13.02.2018 року та її судовий розгляд, згідно із записом у протоколі про порушення митних правил № 0835/30500/18 від 04.02.2018 року (а.с. 5), було призначено на 27.03.2018 року, про що також судовою повісткою був належним чином повідомлений ОСОБА_2

26.03.2018 року на електронну адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи.

При цьому, розгляд справи, призначений на 27.03.2018 року, не відбувся, так як суддя перебувала у нарадчій кімнаті по іншій справі (№ 308/2836/18), у звязку з чим судовий розгляд було відкладено на 26.04.2018 року.

У судове засідання, призначене на 26.04.2018 року, прибув представник митниці, а ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, не прибув. Від захисника адвоката ОСОБА_4 на електронну адресу суду 25.04.2018 року надійшло клопотання про відкладення судового засідання у справі, а також надішли письмові пояснення по суті протоколу про порушення митних правил, згідно з якими захисник просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 471 МК України у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З метою недопущення права ОСОБА_2 на захист судовий розгляд справи було відкладено на 23.05.2018 року, про що повідомлено учасників справи.

У судове засідання, призначене на 23.05.2018 року, прибув представник митниці та захисник ОСОБА_4, якою подано письмові пояснення від 23.04.2018 року по суті протоколу про порушення митних правил, а також клопотання про виклик в якості свідка ОСОБА_3 для надання пояснень з приводу обставин щодо обрання смуги руху 03.02.2018 року на митному пості «Тиса» Закарпатської митниці ДФС.

ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 23.05.2018 року, не прибув.

Також у судовому засіданні 23.05.2018 року захисник ОСОБА_4 зауважила, що повідомить про адресу місця проживання ОСОБА_3, однак до наступного судового засідання, яке було відкладено на 26.06.2018 року, не надала суду відповідної інформації, що унеможливило скерування судової повістки ОСОБА_3 про виклик останнього у судове засідання.

Розгляд справи було відкладено на 26.06.2018 року. Однак, ОСОБА_2 та його захисник у дане судове засідання не зявилися. При цьому, від захисника ОСОБА_4 на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання у справі, в якому повідомлено, що ОСОБА_2 працює на посаді водія та вимушений періодично виїжджати в закордонні рейси, і, як наслідок, станом на 26.06.2018 року перебуває за кордоном. Крім того, захисником повідомлено, що так само, поза межами України у звязку із службовим відрядженням перебуває і ОСОБА_3, та з огляду на ту обставину, що клопотання про виклик свідка було задоволено, сторона захисту таке підтримує і наполягає на допиті.

У подальшому розгляд справи було відкладено на 20.07.2018 року. У дане судове засідання прибув інший захисника ОСОБА_2 ОСОБА_5, який заявив клопотання про виклик інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту «Тиса» ОСОБА_6, яким складений протокол про порушення митних правил, та посадової інструкції останнього. Крім того, від захисника ОСОБА_5 через канцелярію суду 20.07.2018 року надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими захисник ознайомився цього ж дня, а також заява про витребування у Закарпатської митниці ДФС копії посадових обовязків ОСОБА_6 з метою зясування повноважень останнього на складення протоколу. Разом з тим, захисник просив викликати та допитати як свідка у справі посадову особу прикордонної служби України, яка виписувала контрольний талон для зясування питання того, чи саме ОСОБА_2 отримував вказаний талон, і саме він, будучи пасажиром, чи вибирав самостійно смугу руху. Також захисник просив викликати та допитати в якості свідка особу, яка зазначена як свідок в протоколі про порушення митних правил, а саме ОСОБА_7, та ОСОБА_3, зазначивши їх адреси місця проживання. У даному судовому засіданні 20.07.2018 року, захиснику ОСОБА_5 було вручено судові повістки для передання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про їх зявлення в суд на 30.07.2018 року.

У судове засідання, призначене на 30.07.2017 року, прибув представник митниці, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4, яка просила відкласти судове засідання та подала клопотання про залучення заінтересованої особи ОСОБА_8, який, за твердженням захисника, є власником грошових коштів, вилучених на підставі протоколу про порушення митних правил, про що подала через канцелярію суду відповідне письмове клопотання.

ОСОБА_2 у судовому засіданні 30.07.2018 року підтвердив, що вилучені у нього згідно з протоколом про порушення митних правил грошові кошти є власністю його батька ОСОБА_8, та які передавалися йому для придбання автомобіля. Також ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що про необхідність отримання ним відповідних дозвільних документів, визначених Національним банком України, для переміщення грошових коштів йому не було відомо. У цьому ж судовому засіданні ОСОБА_2 було вручено судові повістки для передання ОСОБА_3 та заінтересованій особі ОСОБА_8 про їх зявлення в суд на 01.08.2018 року.

У судове засідання, призначене на 01.08. 2018 року, прибув представник митниці ОСОБА_1 та головний державний інспектор відділу митного оформлення № 4 митного посту «Тиса» ОСОБА_6 ОСОБА_2 та його захисники, заінтересована особа ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_3 у дане судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки не повідомили.

У даному судовому засіданні представником митниці було надано копію посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6, затвердженої т.в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС 14.12.2016 року.

Відповідно до ст. 525 МК України справа про порушення митних правил розглядається у пятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Згідно зі ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

За приписами ч. 2 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Суддя вважає, що наступне відкладення розгляду даної справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ч. 2 ст. 467 МК України, а тому, відповідно до ст. 498 МК України дану справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та її захисників, за наявними у справі матеріалами. При цьому, суддя враховує, що у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є два захисники, однак про неможливість прибути у дане судове засідання на 01.08.2017 року ними не повідомлено.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому, суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у ст. 17 Конвенції, згідно з якою жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_2 та його захисники у дане судове засідання не зявилися і не повідомили про причини свого неприбуття, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Між тим, приходжу до переконання, що неприбуття ОСОБА_2 та його захисників у дане судове засідання слід розцінювати як намагання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, затягнути розгляд справи та ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення.

Будучи допитаним у судовому засіданні 01.08.2018 року в якості свідка головний державний інспектор відділу митного оформлення № 4 митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6, яким складено протокол про порушення митних правил № 0835/30500/18 від 04.02.2018 року щодо ОСОБА_2, пояснив, що 03.02.2018 року в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав автомобіль марки «Mazda» з реєстраційними номерними знаками Литви, під керуванням ОСОБА_3, в якому в якості пасажира слідував ОСОБА_2, який формою проходження митного контролю обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». Інспектором було проведено усне опитування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 На питання інспектора до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо переміщення ними через митний кордон будь-яких товарів, переміщення, яких заборонено або обмежено законодавством України, останні повідомили, що таких товарів не переміщують. Враховуючи, що вказані особи помітно нервували, інспектором в установленому порядку було прийнято рішення про виведення транспортного засобу із загального потоку для проведення митного огляду у боксі поглибленого огляду. Під час проведення митного огляду у боксі поглибленого огляду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили інспектору, що кожний з них переміщує іноземну валюту в сумі по 10000 євро. Однак, під час митного огляду у сумці, яка знаходилася у транспортному засобі та належить ОСОБА_2, крім заявленої суми 10000 євро, було також виявлено іноземну валюту в сумі 10750 євро, тобто, у сумі, переміщення якої через митний кордон України обмежено законодавством України та потребує наявності відповідних дозвільних документів. Після цього, іноземну валюту в сумі 10000 євро інспектором було пропущено через митний кордон України, а валюту в сумі 10750 євро вилучено згідно з протоколом про порушення митних правил.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_2 є склад правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України порушення встановленого, відповідно до вимог МК України, порядку проходження митного контролю у зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, стверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0835/30500/18 від 04.02.2018 року (а.с. 1-5); письмовими поясненням ОСОБА_2 від 03.02.2018 року (а.с. 6); письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 9); акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 03.02.2018 року та фотоматеріалами до протоколу (а.с. 11-13); доповідною запискою головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту «Тиса» ОСОБА_6 від 04.02.2018 року та поясненнями останнього, наданими у судовому засіданні.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_2 встановленого порядку проходження митного контролю у зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення ним через митний кордон України, який формою проходження митного контролю обрав проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів (валютних цінностей), переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, і, відповідно вчинення передбаченого ст. 470 МК України порушення митних правил.

Даних про порушення працівниками митного органу вимог МК України та КУпАП при збиранні вищенаведених доказів не встановлено.

Відтак, приходжу до висновку, що вищенаведені докази є допустимим і достатніми на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 470 МК України.

При цьому, при прийнятті рішення суддею враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами.

Таким чином, враховуючи характер та ступінь вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, вважаю, що у відповідності до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП на ОСОБА_2Я слід накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст. 471 МК України, у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією на користь держави товарів (безпосереднього предмету правопорушення), переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, а саме, іноземної валюти 10750 євро.

Згідно з протоколом про порушення митних правил іноземну валюту в розмірі 10000 євро відповідно до п. 1 ст. 2 Постанови Правління Національного банку України від 27.05.2008 року № 148 «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» пропущено через митний кордон України.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у сумі 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 471, 527-529 МК України, ст. ст. 33, 40-1, 283-285, 287-291 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, з конфіскацією на користь держави товарів (безпосереднього предмету порушення митних правил), а саме, іноземної валюти у розмірі 10750 євро (номіналом 500 євро 21 купюра №№: U2, N2, X6, X7, X5, X5, X4, X4, X1, X2, X5, X8, X4, N9, X1, X6, X9, X9, U1, X2, X1; номіналом 200 євро 1 купюра №: X5; номіналом 50 євро 1 купюра №: X5).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави України 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп. судового збору.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_9