Справа № 127/8649/18
Провадження № 33/772/494/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Бурденюк С.І., з участю адміністративного порушника ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу останнього на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2018 року

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 04.04.2018 року о 00.45 год. в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 15 водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя). Від проходження медичного огляду відмовився у присутності свідків.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2018 року щодо нього та просить закрити провадження у справі, посилаючись на те, що відмовився від проходження огляду, оскільки було дуже холодно, а у нього в автомобілі знаходилась дитина.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд допустив неповноту при з'ясуванні обставин справи, а також однобічність у дослідженні доказів по справі.

Розглянувши справу, суддя обмежився лише наявністю поясненнями ОСОБА_2, оглядом протоколу та висновком медичного огляду, внаслідок чого допустив однобічність та необ'єктивність своїх висновків.

Судом не взято до уваги поясненнями свідків, які не були написані власноручно, а лише підписали надрукований однотипний по суті текст, внаслідок чого допустив однобічність та необ'єктивність своїх висновків в частині дослідження показів свідків та їх оцінки.

Судом не було викликано свідків, при яких відбулась відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, при умові, що ОСОБА_2 вину не визнав, та клопотав перед судом про це.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є сумнівним та не в повній мірі обґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи і спростовується доказами повно та всебічно дослідженими під час апеляційного розгляду справи.

На порушення вимог цього Закону та вимог ст. 279, 280 КУпАП районний суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, не дослідивши належним чином докази по справі, хоча зобов'язаний був з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд не взяв до уваги той факт, що виявивши у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп'яніння, працівники поліції не відсторонили його від керування автомобілем, що є обов'язковим при такому правопорушенні, більш того, враховуючи, що в автомобілі знаходилась маленька дитина.Вказана обставина залишається не з'ясованою.

Щодо пояснень свідків, які судом взято до уваги, то апеляційний суд вважає, що вони носять шаблонний характер з зазначеними у них відомостями щодо правопорушення .

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: а )запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп'яніння( крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_2. на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Хоча п.6 вищезазначеної інструкції зазначає, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.; лікарем закладу охорони здоров'я.

Слід зазначити, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

В даному випадку апеляційний суд вважає ,що всі сумніви та неузгодженості слід тлумачити на користь ОСОБА_2, оскільки спростувати сказані обставини у Апеляційного суду не має процесуальної можливості .

Ухвалене суддею місцевого суду рішення на підставі вказаних доказів не може вважатись законним та підлягає скасуванню.

Кодекс про адміністративні правопорушення встановлює чіткий перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Виправлення недоліків та матеріалів таких протоколів не є компетенцією апеляційного суду.Суд має право розглядати сам протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи в межах виключно саме цього протоколу.

ОСОБА_2 самостійно пройшов медичний огляд у медичному закладі. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, сп'яніння №58/395 від 04.04.2018 року підтверджує доводи ОСОБА_2 про те, що він перебував у тверезому стані.

Вказане викликає сумніви у правдивості інформації, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, і усунити вказані сумніви та суперечності в апеляційного суду не має процесуальної можливості., при умові неможливості перевірки цих обставин , оскільки свідки до Апеляційного суду не з'явились.

На суд покладається обов'язок відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, Апеляційний суд приходить до висновку, що уповноваженим органом не в повному об'ємі сформовано матеріали про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та направлено до суду , який в свою чергу також не повно та всебічно дослідив обставини події, і передчасно ухвалив рішення про винність ОСОБА_2

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в праві про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

В зв'язку з зазначеним, постанова судді підлягає скасуванню, провадження в справі закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.55 Конституції України ст. ст. 293, 294 КУ п АП, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: