КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1612/2018 Суддя у І-й інст.: Коляденко П.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника Сердюка Б.В. матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 25.08.2018 року о 12 годині керував автомобілем марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ревуцького, 2/10 у м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння: тремтіння пальців рук, неприродна блідість, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився у присутності двох свідків, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Категорично не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що ані судом 1-ї інстанції, ані правоохоронцями не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені Конституцією та КУпАП.

Вважає, що судом здійснено перекручування та невірне трактування його слів стосовно його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він відмовився здавати аналізи, а не проходити огляд, який йому пройти не пропонували.

Вказує на те, що судом проігноровано положення ст. 251 КУпАП щодо дослідження доказів у справі, а прийнята постанова базується виключно на припущеннях та не містить доказів його вини.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, що не враховано судом 1-ї інстанції як пом`якшуюча обставина, як і не враховано те, що він офіційно не працює, а тому штраф призначений судом за вчинення правопорушення, якого він не вчиняв, значно впливає на його матеріальне становище.

Також вказує, що поліцейськими під час його зупинки не було повідомлено про підстави такої зупинки, не запропоновано надати усні чи письмові пояснення, скористатися правовою допомогою.

Зазначає, що його запис в протоколі про те, що він не керуватиме транспортним засобом протягом 24 годин не містить зізнання у вчиненні будь-якого адміністративного правопорушення.

Просить дослідити дані відеозапису правоохоронців (а.с. 3) у справі; викликати та допитати свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника Сердюка Б.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Як убачається з матеріалів справи, суд при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 217032 від 25.08.2018, який ним підписано та власноручно зазначено про зобов`язання не керувати транспортним засобом на протязі 24-х годин, і те, що він був сонний та втомлений; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, і є випадковими перехожими, а тому не зацікавлені в результатах розгляду справи.

Крім того, вина ОСОБА_2 підтверджується відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського АА00750, переглядом якого в судовому засіданні апеляційного суду встановлено відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Що стосується клопотання сторони захисту про виклик та допит ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в якості свідків в суді апеляційної інстанції, то воно є необґрунтованим, оскільки дані про те, що вказані особи були свідками зупинки ОСОБА_2 та присутні під час складення протоколу відносно нього, в матеріалах справи відсутні та апелянтом не надано.

Довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не було роз`яснино його права, передбачені Конституцією та КУпАП, спростовується даними протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що йому роз`яснені його права, передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП, про що стоїть його підпис.

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, чого ОСОБА_2 не зробив, і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані події зафіксовані на нагрудну відеокамеру, запис з якої переглянуто в судовому засіданні апеляційної інстанції та на якому чітко видно момент відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП, є правильними і таким, що відповідає матеріалам справи.

Довід апеляційної скарги про те, що судом не враховано дані про особу ОСОБА_2 не впливає на висновки суду в частині призначення йому виду та міри стягнення, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Доказів, які б підтвердили відсутність факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом під час судового засідання апеляційного суду надано не було.

Отже, судом першої інстанції здійснено повний та всебічний розгляд справи, і порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування даного рішення апеляційним судом не встановлено, з огляду на що постанова Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_2 щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.М.Юденко