АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/1039/18Суддя 1 інстанції Коваленко В. Д.
Номер провадження 33/774/178/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

07 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кіровка, Криворізького району, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований в с. Кіровка, Криворізького району, Дніпропетровської області,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

При обставинах, зазначених у постанові, водій ОСОБА_2 23.02.2018 о 02.00 годин, в м. Кривому Розі по вул. Окружна буд.14 керував транспортним засобом марки ЗАЗ 110377-40 номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка яка не відповідає обстановці ). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Також ОСОБА_2 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_2 посилається на те, що цей строк ним пропущений з поважної причини, оскільки справу розглянуто за його відсутності, та отримавши копію постанови 08 червня 2018 року, подав апеляційну скаргу, але постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року скарга була повернута, оскільки він не ставив питання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення. Отримавши 10 липня 2018 року повернуту апеляційну скаргу, він 12 липня 2018 року знову подав її до суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що викладені у постанові обставини не відповідають дійсності, вона винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права у зв'язку з чим підлягає скасуванню. ОСОБА_2 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому нечітко сформульовано суть правопорушення, йому не зрозуміло в чому він обвинувачується, чи у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чи за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а судом цьому не надано належної оцінки. Наголошує, що суд не звернув уваги на те, що в протоколі зазначено місцем розгляду справи сільський районний суд м. Кривого Рогу, який взагалі не існує, тому просить визнати протокол неналежним та недопустимим доказом. Звертає увагу й на те, що суд незаконно послався у постанові, як на докази його винуватості, на письмові пояснення свідків, які власноруч не писали пояснення, а підписали надані поліцейськими бланки. Вказує, що в судовому засіданні ці свідки не були допитані, тому суд не мав права брати їх пояснення до уваги. Також, зазначає що, судом було допущено порушення його права на захист через не повідомлення належним чином про розгляд справи та здійснення цього розгляду за його відсутності. Окрім того вважає, що суд порушив вимоги ч.2 ст.33 КУпАП, оскільки при призначенні адміністративного стягнення не врахував обставини вчиненого ним правопорушення, не з'ясував його ставлення до скоєного, не перевірив обставини, які пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, які, кожен окремо, підтримали доводи клопотання та апеляційної скарги й наполягали на їх задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи видно, що оскаржувана постанова винесена 27 квітня 2018 року, а апеляційна скарга і клопотання про поновлення пропущеного строку на її оскарження ОСОБА_2 подані 12 липня 2018 року (а.с.34-38).

Разом з цим, копія постанови отримана ОСОБА_2 30 травня 2018 року, а копія апеляційної скарги без клопотання про поновлення пропущеного строку подана до суду 08 червня 2018 року (а.с.17, 33). З постанови суду апеляційної інстанції від 14 червня 2018 року, яка надіслана на адресу ОСОБА_2 19 червня 2018 року, слідує, що скарга повернута з підстав не порушення ним питання про поновлення пропущеного строку на її оскарження (а.с.29, 30). Повернуту апеляційну скаргу ОСОБА_2 отримав 10 липня 2018 року, та знову подав її до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження 12 липня 2018 року.

Доводи клопотання ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи, тому суд апеляційної інстанції, з огляду на вимоги ст.285 КУпАП, дійшов висновку, що строк апеляційного оскарження ним був пропущений з поважних причин, та з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, суд вважає необхідним задовольнити клопотання й поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови, та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Так, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 надійшла до суду першої інстанції 06 березня 2018 року та розглянута по суті з винесенням постанови 27 квітня 2018 року за його відсутності з двома викликами в судове засіданні на 05 та 27 квітня 2018 року. Однак, на день винесення судового рішення, у суду не було відомостей, які б підтверджували своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальностіпро місце та час розгляду справи, оскільки повістки про виклик на ці дати без вручення адресату були повернуті суду, відповідно 04 та 15 травня 2018 року, тобто після винесення постанови (а.с.11-15).

Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_2 отримав копію цього протоколу після його складання та був ознайомлений з датою і місцем розгляду справи - 07 березня 2017 року в Центрально-Міському районному суді м.Кривого Рогу (а.с.1), при цьому протокол в цій частині має виправлення. З копії протоколу, наданого ОСОБА_2 слідує, що його повідомлено про явку 07 березня 2018 року на 10.00 годину у сільський районний суд м. Кривого Рогу (а.с.26), та , як він пояснив в судовому засіданні апеляційного суду, в цей день з'явився за місцем своєї реєстрації до Криворізького районного суду Дніпропетровської області, де йому повідомили про те, що справа ще не надійшла та слід чекати судового виклику.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, не переконавшись в належному повідомлені ОСОБА_2 про місце та час розгляду справи, суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності, обмежив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення судом його права на повний та неупереджений розгляд справи є обґрунтованими, та приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251,252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_2 23.02.2018 о 02.00 годин, в м. Кривому Розі по вул. Окружна буд.14, керував транспортним засобом марки ЗАЗ 110377-40 номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка яка не відповідає обстановці ). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_2 цього адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 098567 від 23 лютого 2018 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП,(а.с.1).

З рапорту поліцейського роти №3 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі ДПП капрала поліції Кучинського М.Є. видно, що екіпажем буран 311 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу 23.02.2018 о 02.00 годин був зупинений автомобіль НОМЕР_2, під час спілкування з водієм ОСОБА_2 були помічені явні ознаки алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим водієві було запропоновано пройти медичний огляд на місці за допомогою газоаналізотара «Драгер» або у закладі охорони здоров'я КЗ КПНД, однак він у присутності двох свідків відмовився від проходження такого огляду, у зв'язку з чим щодо нього складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

Наведені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (а.с.2).

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, подій від 23 лютого 2018 року за участю водія ОСОБА_2, переглянутим судом апеляційної інстанції, слідує, що о 02.35 годин інспектор поліції в присутності двох свідків запропонував йому пройти медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння, на, що останній відповів, що він випивши і не буде проходити медичний огляд, що також підтверджує факт відмови ОСОБА_2 на законну вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння (а.с.4).

Підстави ставити під сумнів вищенаведені докази вини ОСОБА_2 відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою та є доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з цим, доводи ОСОБА_2 про те, що, суд необґрунтовано взяв до уваги письмові поясненні свідків у справі, оскільки текст викладено за допомогою комп'ютерної техніки, а не написано свідками власноруч та їх не допитано в судовому засіданні, суд вважає необґрунтованими, такими, що спростовуються наведеним відеозаписом, з якого видно, що ОСОБА_2 в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на законну вимогу поліцейського, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення ПДР України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п.2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, враховує той факт, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, оскільки правопорушення мало місце 23 лютого 2018 року.

За таких обставин суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.7 ст.247 КУпАП підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- Ковальова Д.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року.

Постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову суду апеляційної інстанції, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко