Справа №333/6211/18
Провадження №3/333/1635/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №378598 від 22.09.2018 року, 22 вересня 2018 року, приблизно о 09 год. 15 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Миру в смт. Балабіно Запорізької області при зміні напрямку руху, не впевнився в безпеці, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген транспортер», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався у попутному напрямку під керуванням водія ОСОБА_2 В результаті ДТП автомобілі пошкоджені, чим завдано матеріальних збитків, потерпілих не має.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав не визнав та пояснив, що дійсно 22.09.2018 року, приблизно о 10 год. 33 хв. він керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та проїжджав по вул. Миру в смт. Балабіно, Запорізької області. Перед зупиночними комплексом він побачив як зупинилась маршрутка і за нею автомобіль «Таврія». Він завчасно включив лівий покажчик повороту та виїхав на зустрічну смугу для обгону. Перед цим він подивився у дзеркало заднього виду, де побачив автомобіль «Фольксваген транспортер», який рухався далеко і в своїй полосі, тобто не намагався виконати обгін. Коли він вже знаходився на зустрічній полосі, відчув удар у передню бокову ліву частину свого автомобіля (переднє ліве крило). Як пізніше було встановлено, цього удару завдав автомобіль «Фольксваген транспортер», який зачепив його за бампер та декілька метрів просто тягнув, так як маса броньованого «Фольксвагену» набагато більше, чим маса його автомобіля. Його швидкість не перевищувала 10 км/год. Він знаходився в автомобілі зі своїм сином, від якого працівники поліції не захотіли брати пояснення. Крім того, на місці зіткнення був ще один свідок ОСОБА_3, від якого працівники поліції також спочатку не хотіли брати пояснення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 22.09.2018 року, приблизно 0 09-00 годині, він рухався на службовому автомобілі «Фольксваген транспортер», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Миру в смт. Балабіно, Запорізької області. На зупинці громадського транспорту зупинилася маршрутка, за якою їхав автомобіль «Таврія» і «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 Коли він розпочав обгін та знаходився вже на зустрічній полосі, автомобіль ОСОБА_1 несподівано, без включення покажчика повороту, почав обгін автомобіля «Таврія». Він намагався вивернути ліворуч, але не зміг уникнути зіткнення. Відеореєстратор на той час у його автомобілі працював, алле пройшло вже багато часу, тому відеозапис не зберігся.

В судовому засіданні було досліджено: протокол адміністративного правопорушення; схему місця ДТП; письмові пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, фотознімки до схеми місця ДТП; копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів -учасників дорожньо-транспортної пригоди. Свідка ОСОБА_3 суд викликав двічі у судове засідання, але останній не зявився.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівники поліції зазначили, що останній порушив вимоги п.10.1 та 2.3.Б Правил дорожнього руху України.

Згідно до пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.2.3. Б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом.

Статтею 124 КУпАП встановлено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Таким чином, для наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП необхідно, щоб у передбачених вказаними вище нормами права суспільних відносинах, поведінка водія транспортного засобу, порушувала законодавчо встановлене правило.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що вже перебуваючи на зустрічній полосі руху він відчув удар, а виїжджаючи він виконав усі вимоги Правил дорожнього руху включив покажчик повороту на впевнився у безпеці своїх дій.

Його пояснення в цій частині повністю підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_3, який письмово пояснив, що спочатку на зустрічну полосу руху виїхав автомобіль «ВАЗ», а потім вже почав виїжджати автомобіль «Фольксваген».

Крім того, отримані транспортними засобами пошкодження та їх розташування на дорозі після зіткнення свідчить про те, що автомобіль «Фольксваген транспортер», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснював обгін вже тоді, коли автомобіль «ВАЗ» знаходився на зустрічній полосі руху.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 Європейський Суд з прав людини зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП (можливість позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року), суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Всі обставини, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо існування факту самого правопорушення з боку ОСОБА_1, так як відповідальність за порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху наступає, якщо водій перед зміною напрямку руху не переконався у безпечності своїх дій та відсутності перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В даному випадку ОСОБА_1 при зміні руху автомобіля, яким він керував, переконався у безпечності своїх дій, завчасно ввімкнув покажчик повороту ліворуч та здійснював зміну руху.

Виконання дії зі зміни напрямку руху ще не свідчить про наявність загрози для інших учасників дорожнього руху та про порушення Правил дорожнього руху таким водієм, оскільки Правила дорожнього руху покладають обовязок на кожного учасника дорожнього руху дотримуватися ПДР.

Дії ОСОБА_2 в даному випадку суд не оцінює в контексті порушення Правил дорожнього руху, так як розглядає матеріали адміністративної справи лише відносно ОСОБА_4

Фактично протокол про адміністративне правопорушення працівник поліції склав на підставі даних з пояснень ОСОБА_2, які суперечать іншим, встановленим у судовому засіданні обставинам, та даних схеми ДТП.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_4 Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод