АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/845/2018 Постанова винесена суддею Бородієм В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 та особи, щодо якої провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито - ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку, 2017 р.н., працюючого кур'єром в ресторані «Мама Міа», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, працюючою співачкою в Національній опері України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Цією ж постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою суду, 08 грудня 2017 року о 15 год. 30 хв. на перехресті вул. Верхній Вал - вул. Набережно-Хрещатицька в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_3, який рухався по вул. Набережно-Хрещатицька, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 10.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким 08 грудня 2017 року о 15 год. 30 хв. на перехресті вул. Набережно-Хрещатицька - вул. Верхній Вал в м. Києві ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_3, виїхала на регульоване перехрестя, на якому утворився затор, який змусив її зупинитись на перехресті. Водій автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, здійснив рух на дозволений сигнал світлофора, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, оскільки між її діями та наслідками ДТП відсутній причинний зв'язок.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову постанову, якою провадження у справі відносно нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд помилково прийшов до такого рішення, оскільки не було надано належної оцінки обставинам та механізму виникнення ДТП, його поясненням, та не враховано недоліки у поясненнях водія ОСОБА_4, які протирічать механізму ДТП.

Зокрема, щодо обставин події, то він рухався по вул. Верхній Вал в напрямку вул. Межигірська в третій смузі руху, робив поворот ліворуч на дозволяючий зелений сигнал світлофора та перед перехрестям знизив швидкість з 60 км/год. до 30-40 км/год., але під час проїзду перехрестя, водій автомобіля «Daewoo», виїхав перед ним, чим створив небезпеку для руху, тому, діючи в аварійній обстановці, намагаючись уникнути зіткнення та власної загибелі, він одразу застосував екстрене гальмування, однак зіткнення уникнути не вдалося.

При цьому, звертає увагу на те, що він уважно стежив за дорожньою обстановкою та виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору за відсутності на перехресті транспортних засобів, а в цей час зі сторони руху автомобіля «Daewoo» по напрямку до Поштової площі була тягучка і автомобілі рухались досить повільно. Разом з тим, перед його виїздом на перехрестя на зелений сигнал світлофора, автомобіль, який рухався по правій смузі руху вул. Набережно-Хрещатицька, зупинився та пропускав автомобілі, які рухались по його напрямку, перехрестя було вільним (відсутні автомобілі), а тому він рухався далі, аж раптом, приблизно за 5-10 м, з другої смуги руху по вул. Набержно-Хрещатицька, перед ним виїхав автомобіль «Daewoo», внаслідок чого сталося зіткнення.

За таких обставин, апелянт не погоджується зі складеним відносно нього протоколом за порушення ним п.п. 10.1, 12.1, 13.1 ПДР, оскільки він переконався в безпечності зміни напрямку руху і не створив нікому ні перешкоди, ні небезпеки для руху. При цьому, враховуючи, що він рухався з невеликою швидкістю, за якої міг враховувати дорожню обстановку, відповідно реагувати на її зміну і безпечно керувати автомобілем, то обвинувачення його в невибранні безпечної швидкості руху є безпідставним, що спростовується його поясненнями та характером пошкоджень автомобілів.

До того ж, п. 13.1 ПДР не може враховуватися за даних обставин ДТП, оскільки безпечна дистанція та інтервал враховуються лише до інших транспортних засобів, які рухаються в попутному напрямку попереду нього та збоку, а тому звинувачення його в порушенні п. 13.1 ПДР є необґрунтованим та безпідставним.

Окрім цього зазначає, що дорожньо-транспортна пригода була спричинена порушенням водієм автомобіля «Daewoo» п.п. 2.3 (б), 16.4 ПДР, однак, незважаючи на прямі докази вини водія автомобіля «Daewoo», суд першої інстанції визнав його винним у вчиненні ДТП.

Проте, згідно фотознімків з місця пригоди та оцінюючи характер пошкоджень, повністю спростовується версія водія ОСОБА_4, що він рухався зі швидкістю до 100 км/год., оскільки на такій швидкості пошкодження були б колосальні та автомобіль «Daewoo», при боковому ударі, перевернуло або розвернуло.

Крім того, точка зіткнення свідчить про те, що в правій смузі руху по напрямку автомобіля «Daewoo» було вільно, при цьому, автомобіль стоїть в межах своєї смуги та його не знесло в ліву сторону від удару, що підтверджується розташуванням автомобіля «Daewoo», на проїзній частині, який розташований на відстані 11,5 м та 11,6 м від лівої вісі коліс до бордюру із зустрічної сторони, що свідчить про те, що він рухавсь з невеликою швидкістю та виїжджав на перехрестя на зелений сигнал світлофора.

Також апелянт категорично не погоджується із висновками суду, що водій «Daewoo» мав покинути перехрестя, не надавши його транспортному засобу перевагу в русі.

Таким чином, на думку апелянта, суд не встановив правильний причинно-наслідковий зв'язок виникнення даної ДТП та не врахувавши вимоги п. 16.4 ПДР прийшов до помилкового висновку, що в діях водія «Daewoo» відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 порушила ПДР, а він в свою чергу виїжджав на перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора, тому в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Daewoo» своїми діями створила для нього небезпеку для руху.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4 проти апеляційної скарги, а також спеціаліста (судового експерта) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, вислухав позицію ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо невинуватості кожного з них в порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, проаналізував у постанові докази у справі, і повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та про відсутність такого в діях ОСОБА_4, оскільки між її діями та наслідками ДТП відсутній причинний зв'язок, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п.п. 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме - про незабезпечення ним при здійсненні повороту ліворуч безпеки руху, внаслідок не обрання ним безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, під час керування 08 грудня 2017 року о 15 год. 30 хв. на перехресті вул. Верхній Вал - вул. Набережно-Хрещатицька в м. Києві автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до зіткнення до автомобіля «Деу», державний номерний знак НОМЕР_3, та отримання внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі ДТП, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками дорожньо-транспортної пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на перехресті вул. Верхній Вал - вул. Набережно-Хрещатицька в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо обставин події.

При цьому, посилання ОСОБА_2 на відсутність в його діях порушення вимог п.п. 12.1, 13.1, 10.1 Правил дорожнього руху та винуватість водія автомобіля «Деу» ОСОБА_4 із зазначенням такого механізму дорожньо-транспортної пригоди, як виїзд автомобіля «Деу» на перехрестя, на якому утворився затор, та створення йому тим самим перешкоди під час здійснення ним повороту ліворуч на дозволяючий - зелений сигнал світлофору, спростовуються даними схеми дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів та пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з якої також вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на регульованому світлофорними об'єктами та дорожніми знаками перехресті вул. Верхній Вал - вул. Набережно-Хрещатицька в м. Києві, на смузі руху автомобіля «Деу», який на момент зіткнення проїхав відстань від межі світлофорного об'єкта, по напрямку його руху, розташованого ще на вул. Нижній Вал, за умовну лінію середини перехрестя вже по вул. Верхній Вал, і у кінцевому положенні після зіткнення автомобіль «Деу» розташовується прямолінійно, а автомобіль «Фолькваген» - під кутом вліво, при цьому автомобіль «Деу» має пошкодження правого переднього колеса, правих передніх та задніх пасажирських дверей, а автомобіль «Фолькваген» - вм'ятину правого крила, вм'ятину на капоті - правий нижній кут, переднього бамперу з правої сторони.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Деу» та «Фольксваген» свідчать про те, що передньою правою частиною автомобіль «Фольксваген» контактував із правою передньою та задньою боковою частиною автомобіля «Деу».

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями місця розташування автомобілів після зіткнення та їх пошкоджень після зіткнення, з яких слідує повна відповідність відтворених у схемі ДТП даних в цій частині.

Твердження ж ОСОБА_2 про недозволений маневр водія автомобіля «Деу» ОСОБА_4 та її виїзд на перехрестя на заборонний сигнал світлофора, на якому до того ж утворився затор, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що за таких обставин є неможливим, як те розташування автомобілів після зіткнення, що відображено в схемі ДТП та на фотокартках, так і зафіксоване на схемі ДТП місце їх зіткнення, а також і утворення тих пошкоджень, що зафіксовані в автомобілі «Деу» в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Більш того, як з пояснень ОСОБА_4, так і самого ОСОБА_2, вбачається, що в момент зіткнення автомобілів «Деу» та «Фольксваген» затору на самому перехресті вул. Верхній Вал - вул. Набережно-Хрещатицька, тобто у напрямку руху автомобіля «Деу» не було,він утворився безпосередньо на вул. Набережно-Хрещатицька вже за межами перехрестя з вул. Верхній Вал, що у свою чергу підтверджує пояснення водія ОСОБА_4, що вона виїжджала на перехрестя, коли перешкод для руху її автомобіля не було, оскільки затору на перехресті не було.

На користь цих тверджень ОСОБА_4 вказує і те, що вул. Набережно-Хрещатицька, по напрямку руху водія ОСОБА_4, має дві смуги для руху, а зіткнення транспортних засобів сталося саме у другій смузі, по якій рухався автомобіль «Деу».

З цих підстав, судом також не приймаються до уваги і надані в апеляційному суді пояснення судового експерта ОСОБА_6 про те, що схема ДТП складена недостатньо правильно, а за відсутності в матеріалах справи даних щодо характеру зближення транспортних засобів, слідів гальмування та наявних суперечностей між сигналами світлофора, а саме - кожен з водіїв вказує, що він їхав на дозволений зелений сигнал світлофора, версія кожного із водіїв технічно спроможна.

При цьому експерт зазначив, що, якщо водій виїхав на перехрещення проїзних частини на зелений сигнал світлофора, то відповідно до п. 16.8 ПДР, він має закінчити маневр незалежно від сигналу світлофора на виїзді, але є і п. 12.3 ПДР, який регламентує, що водій, виїжджаючи на перехрестя, повинен переконатися у відсутності перешкоди для руху, якщо водій не впевнений, що не зможе проїхати перехрестя, то повинен зупинитися.

Аналізуючи дані, зафіксовані на схемі ДТП, зокрема щодо визначеного місця зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також характеру та локалізації пошкоджень автомобілів у результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо напрямку руху транспортних засобів безпосередньо перед зіткненням, можна прийти до висновку про те, що водій автомобіля «Деу» ОСОБА_4, за відсутності затору на перехресті, здійснивши виїзд на перехрестя на дозволений сигнал світлофору, завершувала проїзд перехрестя, в той час, як водій автомобіля «Фольксваген»ОСОБА_2, здійснюючи поворот ліворуч, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечної швидкості руху, і здійснив зіткнення з автомобілем «Деу».

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про його невинуватість не заслуговують на увагу.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_2 у виді штрафу в розмірі 340 гривень, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з характеру вчиненого правопорушення, особи порушника.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.