П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року місто ОСОБА_1

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Самойленко Д.О., за участю прокурора Острик О.В., особи, стосовно якої складено протокол ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні протокол про адміністративне корупційне правопорушення стосовно:

ОСОБА_2, яка народилась 15.01.1981 року, громадянка України, не працює, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 6.кв.8, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

- за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

7 листопада 2018 року оперуповноваженим управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_3 складено протокол про вчинення заступником начальника 2 термінала ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6КУпАП, за наступних обставин.

Відповідно до Наказу Державного підприємства «Морський торговий порт «Чорноморськ» №196-О/1 від 03.04.2018 ОСОБА_2 прийнята на роботу до порту з 11.04.2018 на посаду - заступника начальника 2-го терміналу, з вільного найму.

Відповідно Наказу Державного підприємства «Морський торговий порт «Чорноморськ» від 30.07.2018 № 440/О-З «Про припинення трудового договору» ОСОБА_2 заступник начальника 2-го терміналу ДП «МТП «Чорноморськ», звільнена з 01.08.2018 відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України, у звязку з переведенням до ТОВ «ОСОБА_4 Інвест Юкрейн» на підставі заяви, лист клопотання, з яким вона особисто ознайомлена під підпис 31.07.2018.

Таким чином, заступник начальника 2-го терміналу ДП «МТП «Чорноморськ», ОСОБА_2

є субєктом декларування, та відповідно до вимог п.п. «а» п.2 частини 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення повязаного з корупцією.

Згідно пункту 1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зазначені у п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

На виконання зазначених вимог законодавства ОСОБА_5 була зобовязана подати електронну декларацію після звільнення не пізніше дня звільнення, а саме 01.08.2018.

Проте, ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме 31.08.2018.

Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, щорічна декларація субєкта декларація субєкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком та така декларація охоплює звітній рік, період з 01 січня до 31 грудня включно. У відповідності до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у підпункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 5 частини першої статті 3 зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

На виконання зазначених вимог ОСОБА_2 , як субєкт декларування, була зобовязана подати електронну декларацію. Маючи власний зареєстрований у встановленому порядку електронний ключ із цифровим підписом, будучи достовірно обізнаним із порядком формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та будучи завчасно попередженим про встановлені Законом України "Про запобігання корупції" обмеження, несвоєчасно без поважних причин подала е- декларацію після звільнення, лише 31.08.2018, а повинна була подати до 01.08.2018, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину визнала повністю.

Крім повного визнання своєї провини, її вина підтверджується наступними належними та допустимими доказами:

- витяг із сайту НАЗК з якого вбачається, що ОСОБА_2 успішно подала декларацію після звільнення лише 31.08.2018 року;

- витягом декларації за 2018 рік;

- поясненнями ОСОБА_2

Відповідно до висновку Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП від 26.05.2015 року №5-рп/2015 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. В аспекті цього питання необхідно розуміти, що використане словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Обовязок подання декларації виникає в осіб саме у звязку із зайняттям відповідної посади під час роботи або у звязку із звільненням.

З урахуванням вище викладеного, суддя приходить до висновку, що є доведеним факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення не встановлено.

Відповідно до ст. 4 п. 2 ЗУ Про судовий збір ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, суддя вважає за необхідне накладати адміністративне стягнення за вчинення особою правопорушення, враховуючи обставини справи, з метою виправлення та виховання особи, яка вчинила правопорушення, у дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень з боку ОСОБА_2 суддя вважає, що достатнє застосування стягнення у вигляді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.1, 3, 45 Закону України "Про запобігання корупції", ст.ст.9, 172-6, 1, 251, 283-285, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6, та накласти на неї адміністративне стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 50 (пятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 ( вісімсот пятдесят) гривень;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси особою на протязі 10 діб з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі скарги.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути предявлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Д.О.Самойленко

05.12.2018