Провадження № 3/761/8246/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, за участю прокурорів Біловар Р.Й., Миронова С.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Драбів Драбівського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого головним спеціалістом-юрисконсультом відділу претензійно-позовної роботи Управління правового забезпечення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (хостел), який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП щодо головного спеціаліста-юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи Управління правового забезпечення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів ОСОБА_1

Відповідно до змісту протоколу №44-03/200/18, складеного 09 жовтня 2018р. головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2, ОСОБА_1, обіймаючи посаду головного спеціаліста-юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи Управління правового забезпечення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, являючись суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, підпункту 1 пункту 5 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», будучи зобов'язаним подати щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, несвоєчасно, без поважних причин, 02.04.2018 подав щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 31 березня 2018 року він намагався подати декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, але постійно відбувався незрозумілий для нього технічний збій. Він двічі змінив електронний ключ та продовжив спроби зайти у реєстр декларацій, але не зміг цього зробити, оскільки зазначалось про помилку зміни електронного ключа. Для отримання технічної допомоги він намагався звернутись до служби технічної підтримки НАЗК за номером телефону «гарячої лінії», але там йому не відповіли. У той же день він звернувся на електрону адресу з листом до НАЗК про неможливість подати декларацію, а також повідомив про це своє керівництво. 31 березня та 01 квітня 2018 року були вихідними днями, а 02 квітня 2018 року він особисто прибув до НАЗК за адресою: м. Київ, б-р Дружби народів, 28, де звернувся до служби технічної підтримки і лише тоді фахівець служби з третьої спроби зміг здійснити заміну електронного ключа і він відразу у той же день зміг зайти в реєстр декларацій та заповнити декларацію. Просив врахувати, що він не зміг своєчасно подати декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з поважних причин, при цьому не мав умислу не подавати або несвоєчасно подати таку декларацію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, яка працює керівником Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації, пояснила, що 18.10.2016р. ОСОБА_1 зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування». З'ясовано, що 30.03.2018р. ОСОБА_1 повторно зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі, не натиснувши посилання «Я загубив/змінив свій особистий ключ», в результаті чого створилось два персональних кабінети, а тому виникла помилка. 31.03.2018р. ОСОБА_1 намагався сформувати заявку на зміну кваліфікованого електронного підпису в інформаційно-телекомунікаційній системі, але в нього також виникла помилка. 01.04.2018р. ОСОБА_1 звернувся на електронну скриньку технічної підтримки, але оскільки це був вихідний день, помилку технічною підтримкою було усунуто 02.04.2018р.

Прокурор Миронов С.М. вважає, що зібрані матеріали в повній мірі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Так, зазначає, що не було встановлено наявності поважних причин для несвоєчасної подачі ОСОБА_1 декларації за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а його твердження про наявність технічних проблем із роботою реєстру декларацій спростовуються даними щодо послідовності дій ОСОБА_1 у реєстрі, згідно яких дії по заповненню декларації за 2017 рік він розпочав лише 02.04.2018р. Враховуючи викладене, просить визнати ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративний штраф у межах санкції зазначеної статті.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Так, при вирішенні питання про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 зобов'язаний був подати декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у період 01 січня до 01 квітня 2018 року.

Судом враховується, що версія ОСОБА_1 про неможливість увійти до системи та заповнити декларацію підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_3 про те, що 30.03.2018р. ОСОБА_1 повторно зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі, не натиснувши посилання «Я загубив/змінив свій особистий ключ», в результаті чого створилось два персональних кабінети, а тому виникла помилка. 31.03.2018р. ОСОБА_1 намагався сформувати заявку на зміну кваліфікованого електронного підпису в інформаційно-телекомунікаційній системі, але в нього також виникла помилка, яку технічною підтримкою було усунуто 02.04.2018р.

Тобто, слід визнати, що ОСОБА_1 вживались заходи для своєчасної подачі декларації за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у спосіб, який відповідає його рівню знань та досвіду роботи з електронними системами.

За таких обставин, вважаю, що твердження ОСОБА_1 про те, що він несвоєчасно подав декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з поважних причин, заслуговують на увагу.

Більше того, варто зазначити, що згідно відомостей щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1, останній був зареєстрований у системі 30.03.2018р. та 31.03.2018р., але в нього виникла помилка (наявність іншого персонального кабінету).

Наведена інформація повністю підтверджує пояснення ОСОБА_1 про те, що ним вживались усі можливі дії для своєчасного заповнення та подачі декларації за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За таких обставин, прихожу до висновку про відсутність у ОСОБА_1 умислу (прямого або непрямого) на несвоєчасне подання декларації.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він неодноразово вчиняв спроби подати електронну декларацію, і зрештою подав таку декларацію, приймаючи до увагу невеликий термін, на який ОСОБА_1 пропустив строк подання декларації, а саме - подав вказану декларацію 02 квітня 2018р., одразу після усунення помилки технічною підтримкою НАЗК, вважаю, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію з поважної причини, а саме - у зв'язку з відсутністю відповідних навичок роботи з комп'ютерною технікою та електронними системами.

З урахуванням наведеного, прихожу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк