Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
08.08.2018 Справа №: 368/951/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2018 рокум. Кагарлик

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Іванюта Т.Є. за учстю прокурора Курінного С.О. та адвоката ОСОБА_1 розглянувши справу яка надійшла від МРВ№4 управління захисту економіки в Київській області про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, депутат Кагарлицької районної ради,

- за ч.3, ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,

встановив :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.07.2018 р. ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-6 КУпАП, а саме ОСОБА_2 будучи депутатом Кагарлицької районної ради Київської області, є субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією. ОСОБА_2, будучи обізнаним щодо вимог Закону, усвідомлюючи обов'язок подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, несвоєчасно повідомив про зміни у визначений законом строк, а саме про придбання ним мінітрактора «Kubota GL53» 2001 р.в., реєстраційний номер 13340АІ, заводський номер 22201, на суму 429150 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-6 КУпАП.

Однак, з підстав зазначених нижче в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-6 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється депутатом Кагарлицької районної ради Київської області. Згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії ЕЕ № 076131 від 11.07.2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано на праві власності мінітрактор «Kubota GL53» 2001 р.в., реєстраційний номер 13340АІ, заводський номер 22201. В щорічній декларації за 2017 рік, поданій ОСОБА_2 в 2018 році, вказано, що він придбав вказаний мінітрактор 21.04.2017 року. А тому не було необхідності подавати повідомлення про суттєві зміни 04.05.2018 року.

Згідно ст. ст. 7 ч. 2, 245, 280 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя також повинен з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Частиною 3 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за правопорушення, пов'язане з корупцією, - умисне діяння у формі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов'язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 3 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов'язковим елементом його об'єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання без поважних причин повідомлення особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання повідомлення про зміни.

Отже, субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, що в свою чергу означає, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи та своєчасно подати декларацію, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Частиною другою ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

В своїх поясненнях ОСОБА_2 від 04.05.2018 р. та в судовому засіданні, не визнаючи своєї вини стверджував, що він не мав умислу на неподання повідомлення про суттєві зміни, оскільки подав щорічну декларацію про майно та доходи за 2017 рік, в якій вказав придбаний 21.04.2017 року міні-трактор «Kubota GL53» 2001 р.в., реєстраційний номер 13340АІ, заводський номер 22201, на суму 429150 гривень, який був зареєстрований 11.07.2017 року. Умислу на приховування свого майна не мав та не має. В травні місяці 2018 року, на вимогу лейтенанта поліції Гаврилюка, повторно подав до НАЗК повідомлення про суттєві зміни, вказавши даний трактор.

Відповідно до позиції, викладеної у листі Вищого спеціалізованого суду України №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» вбачається, що за наявності поважних причин на неподання декларації відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП виключається (під поважними причинами зокрема є і технічні збої офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції). Крім того субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже особа, повинна мати певний умисел на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані, у зв'язку з чим, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Тобто з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_2 відсутній прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, оскільки останій не приховував придбання даного майна.

Зазначені обставини можуть свідчити лише про наявність в його діях несумлінного ставлення до свого обов'язку, а саме не здійснення свідомого вольового контролю за необхідністю своєчасного повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, який втрачено з його вини.

Таке ставлення до діяння може свідчити лише про необережну форму вини ОСОБА_2

Обєктивна сторона у виді бездіяльності виключає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення.

Слід звернути увагу, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження субєктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, спрямованого на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а відповідно суб'єктивної сторони правопорушення, що є обов'язковим елементом складу останнього.

Крім того, прокурор просив повернути даний протокол на доопрацювання, поскільки в ньому невірно вказані дати вчинення адмінправопорушення, а саме, що 21.04.2017 року було зареєстровано трактор та поставлено на облік в Держпродспоживслужбі в Київській області, тоді як зареєстрований 11.07.2017 року.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, можна зробити висновок, що будь-які докази того, що ОСОБА_2 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, переслідував будь-який корупційний інтерес, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні і в судовому засіданні не встановлені.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконанім рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може однозначно без сумнівів і застережень розцінюватись як правопорушення передбачене тією чи іншою статтею.

Викладені обставини свідчать про недоведеність «поза розумним сумнівом» наявності в діянні ОСОБА_2 суб'єктивної та об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-6 КУпАП, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі щодо ОСОБА_2 слід закрити.

Керуючись ст. ст. 268, 271 КУпАП,

Постановив :

Провадження по справі №368/951/18 за ч. 3 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.І КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя : Т.Є.Іванюта