КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/118/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Александрова Д.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвокатаКудрявцева Олександра Владиславовича на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352, 40 гривень.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2 24 січня 2018 року, о 14 год. 05 хв. по проспекту Науки, 55, у м. Києві, керував автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, сповільненість мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_2 -адвокат Кудрявцев О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2018 року у справі № 752/1929/18 та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_2 через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що матеріали справи не містять даних про причини зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_2, та відомостей про те, який пункт Правил ним порушено, що призвело до зупинки його автомобіля.

Як вважає апелянт, оскільки транспортний засіб ОСОБА_2 зупинено без законних причин, то усі подальші дії працівників поліції також є незаконними.

Крім того, захисник вказує на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено письмові пояснення ОСОБА_2, та у ньому відсутня відмітка про відмову останнього від надання пояснень, що свідчить про порушення прав ОСОБА_2 при оформленні протоколу, а також, при складенні протоколу, ОСОБА_2 не роз'яснені усі права, та у протоколі відсутній його особистий підпис про роз'яснення таких прав.

Звертає увагу апелянт і на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 не надавав пояснення стосовно фактичних обставин справи, що на думку апелянта, свідчить про неповноту судового розгляду.

Крім того, як вказує захисник, у порушення вимог ст.ст. 260, 266 КУпАП, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, протокол про адміністративне правопорушення було складено ними за відсутності свідків, а долучені до протоколу пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не відповідають дійсності, оскільки вони надали пояснення о 14 год. 30 хв., у той час як протокол складено о 14 год. 20 хв., тобто, вказані особи запрошені після складенні протоколу, та не були очевидцями відмови ОСОБА_2 від огляду на стан сп'яніння.

Зокрема, як зазначає апелянт, пояснення вказаних осіб надруковані на заздалегідь підготовлених бланках та є ідентичними за своїм змістом.

Також, на думку захисника, суддя місцевого суду при розгляді справи не взяв до уваги пояснення допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_7, який підтвердив, що в день складення протоколу інші особи, окрім ОСОБА_2 та працівників поліції, на місці зупинки автомобіля присутні не були.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на встановлені та наведені в оскаржуваній постанові обставини вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також докази того, що останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, суд апеляційної інстанції не може визнати оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, оскільки висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаного вище правопорушення не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та вимогах закону.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення від 24 січня 2018 року серії БД № 442355, який було складено щодо ОСОБА_2 не може бути визнано належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки цей протокол не в повній мірі відповідає вимогам законодавства та відомчим інструкціям.

Зокрема, відповідно до вимог п. 3 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп'яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (надалі - Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 6 Розділу ІХ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_2 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані.

Перевіряючи доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції не встановив об'єктивних даних, які б дозволили їх спростувати, оскільки зазначені в протоколі свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5, незважаючи на неодноразові виклики, до суду апеляційної інстанції не з'явились та не повідомили суд про поважність причин своєї неявки, а наявні у справі їх письмові пояснення викликають сумніви щодо їх достовірності, оскільки вони викладені на заздалегідь надрукованих бланках, які повністю, крім підписів свідків, заповнені поліцейським.

Більш того, на диску з відеозаписом з відеореєстратора поліцейського, який міститься в матеріалах справи, та який триває трохи більше однієї хвилини, взагалі відсутній запис, на якому було б видно, що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду, відповідно до встановленого порядку, на стан наркотичного сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров'я.

Окрім цього, як прямо передбачено ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За таких обставин, письмові пояснення свідків, так само як і протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_2 не можуть служити належними та допустимими доказами вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони, як окремо, так і в сукупності з іншими доказами, наявними у справі, не містять в собі фактичних даних, які б, поза розумним сумнівом, дозволили спростувати доводи, наведені в апеляційній скарзі.

У зв'язку з вищенаведеним, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скарги захисника про те, що постанова судді про його притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не ґрунтується на вимогах закону та всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини, а також вимоги ст. 62 Конституції України про те, що будь-яке обвинувачення, в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, суд апеляційної інстанції, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвокатаКудрявцева О.В., вважає за необхідне вказану скаргу задовольнити; постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року, якоюОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діяхскладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Кудрявцева О.В.задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Валігура Д.М.