Дата документу Справа № 328/2481/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/2481/18 Головуючий в 1 інст. Новікова Н.В.
Провадження №33/807/166/18 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю захисника-адвоката Майсак В.О., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Токмак Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 08.09.2018 року о 00 годин 45 хвилин в м. Новояворівськ, вул. Т. Шевченка, 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що з постановою суду не згоден у повному обсязі. Вважає її незаконною, не обґрунтованою, такою, що прийнята з грубим порушенням права на захист та процедури визначеної КУпАП, а також не вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Всупереч вимогам ст.268 КУпАП справа була розглянута судом за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. Суддею були проігнорована його заява про неможливість участі в судовому засіданні та клопотання про відкладення розгляду справи. Висновок суду про його винуватість за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам правопорушення. Так, дійсно йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, на що ОСОБА_1 погодився, оскільки в той вечір алкоголь не вживав, працівників поліції попередив, про те, що вживав напередодні ліки, про що і зазначив в протоколі. З відеозапису вбачається, що особа яка проходить огляд, неодноразово проходить тест, а на її прохання надати відповідні документи на тестер Alcotest 6820 працівники поліції відмовляють. Крім того, до матеріалів справи не долучено відповідного свідоцтва про повірку приладу «Драгер». Вважає також недопустимими доказами роздруківку тесту Alcotest 6820 та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що суд повинен був викликати та допитати свідків по справі, однак суд проігнорував вимоги закону та, послався лише на їх письмові пояснення. Звертає увагу, що він працює в Філії «Токмацький райавтодор» ПАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» на посаді асфальтобетонника, мешкає разом з матір`ю похилого віку та взагалі не вживає алкоголь, за місцем проживання характеризуюсь виключно позитивно, до адміністративної та кримінальної відповідальності жодного разу не притягувався, в цей час за контрактом перебуває на військовій службі в/ч НОМЕР_2 , де нагороджувався грамотою за зразкову військову дисципліну та високий професіоналізм проявлений в зоні АТО. На підставі викладеного просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Майсак В.О. на підтримку доводів апеляції, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, в основу висновку про доведеність провини ОСОБА_1 цілком обґрунтовано суддя районного суду поклав наявні у матеріалах справи докази.
Відомості тесту на виявлення стану алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою алкотестеру «Драгер» вказують на позитивні результати тесту стосовно ОСОБА_1 - 0,21 проміле, що засвідчує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2).
Вказаний огляд проведений у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6,7), що підтверджується відповідним актом огляду, письмовими поясненнями вказаних осіб та даними відеофіксації (а.с. 5,6,7).
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і не ставлять під сумнів висновок судді про винуватість останнього у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що спростовують доводи апеляційної скарги щодо недопустимих доказів.

Зауваження апелянта, що свідки не викликались в судове засідання, не можуть бути взятими до уваги, оскільки ОСОБА_1 не заявляв клопотань про допит вказаних свідків з метою з`ясування обставин, викладених у письмових поясненнях свідків.

Разом з тим, відображені письмові пояснення свідків (а.с.6,7) поряд із оглянутим відеозаписом не викликають сумнівів у їх дійсності.

Що стосується заяви про відкладення розгляду справи та письмових пояснень (заперечень), в яких ОСОБА_1 просив допитати свідків (а.с.24, 25), апеляційний суд зауважує, що вони були подані вже після розгляду справи об 11.21 год. 30.10.2018 року, як вбачається зі штампу суду і, не підтверджують аргументи апелянта з цього приводу.

Доводи апелянта з приводу не долучення до справи відповідного свідоцтва про повірку приладу «Драгер» безпідставні, оскільки ОСОБА_1 ні в судовому засіданні суду першої інстанції, ні в судовому засіданні апеляційної інстанції відповідного клопотання не заявляв, а вказані документи надаються на вимогу особи як зазначено в п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції ст. 268 КУпАП є безпідставними, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи - матеріали справи містять два поштових повідомлення про отримання ОСОБА_1 судових повісток (а.с. 15, 19).
Суддя місцевого суду в постанові зазначив, що ОСОБА_1 не з`явився у судові засідання призначені на 05.10.2018 року та 30.10.2018 року, та з урахуванням строків розгляду справи зазначеної категорії, вирішив розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , який був двічі належним чином повідомлений про розгляд справи.

Крім того, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику його до суду апеляційної інстанції, обізнаність останнього та його захисника про судовий розгляд справи та надання їм можливості бути присутніми в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи. При цьому при апеляційному розгляді права та інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат.

З цього приводу додатково слід зауважити на наступному.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, а призначене покарання за санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Токмацького районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду М.С. Тютюник