Справа 336/5426/18
Провадження 3/336/1746/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 р. м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк Оксана Вікторівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ур. м. Запоріжжя, РНОКПП НОМЕР_1, тимчасово не працюючого, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

09.09.2018 р. о 23.25 год. ОСОБА_1 по вул. Шкільна в районі будинку № 8 в м. Запоріжжі керував автомобілем НОМЕР_2 в стані наркотичного спяніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водію заборонено керувати транспортними засобами у стані алкогольного спяніння або під впливом наркотичних чи токсичних препаратів. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога проба позитивна, висновок лікаря № 4117. Від керування відсторонений, про повторність попереджений.

Справа неодноразово призначалася до розгляду: 24.09.2018 р., 09.10.2018 р., 07.11.2018 р., 30.11.2018 р. та 21.12.2018 р.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник просили закрити провадження по справі з підстав, викладених в письмовому клопотанні.

В процесі розгляду справи захисник заявляв клопотання про залучення до участі у справі прокурора, в задоволенні якого суддею було відмовлено, виходячи з наступного.

З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Оскільки прокурор з відповідними заявами про представництво інтересів держави в справі про адміністративне правопорушення не звертався, то суддею не встановлено законних підстав для його залучення за заявою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо клопотань представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про повернення протоколу на доопрацювання та визнання протоколу неналежним доказом, суддя виходив з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 405117 від 10.09.2018 р. вбачається, що він складений з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, який ОСОБА_1 підписав та відмовився від пояснень по суті порушення, тому протокол про адміністративне правопорушення суддя приймає до уваги як доказ при винесені постанови.

На виконання п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників, суддею було задоволено низку клопотань сторони захисту про допит свідків та витребування доказів.

При розгляді справи по суті, дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію ОСОБА_1 та його захисника, а також пояснення експерта ОСОБА_2, суддя приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані наркотичного спяніння.

Стаття 9 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно зі ст..256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які також є доказом у справі, як це передбачено ст.251 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 відмовився надавати такі пояснення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення БД № 405117 від 10.09.2018 року, а також висновком № 4117 від 09.09.2018 р.

Відповідно до п.7 наказу від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Згідно протоколу огляд у медичному закладі був проведений лікарем ОСОБА_2, який пройшов атестацію в атестаційній комісії при Управлінні охорони здоровя ЗОДА і йому підтверджена перша кваліфікаційна категорія зі спеціальності «наркологія» (а.с.35) та який склав відповідний висновок № 4117 від 09.09.2018 р. (а.с.4) та підставі даних, що містяться в акті медичного огляду ОСОБА_1 (а.с.54).

Під час медичного огляду ОСОБА_1 09.09.2018 р. при імунохроматографічному дослідженні сечі експрес-тестами Wondfo-амфетамін та Wondfo-метамфетамін і DIALAB-марихуана в організмі обстежуваного визначено наркотичні речовини амфетамін та метамфетамін. Копії дозвільних документів на використання експерс-тестів надано (а.с.56-59).

Висновок про наркотичне спяніння ОСОБА_3 винесено на підставі медичного огляду.

Порушень вимог вищезгаданої Інструкції при проведенні огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів суддею не встановлено.

Доводи ОСОБА_3 про вживання напередодні лікарського засобу «бронхолітин», в результаті чого були виявлені ознаки спяніння, спростовані в судовому засіданні поясненнями експерта ОСОБА_2, який стверджував, що вживання лікарського засобу не могло викликати стан наркотичного спяніння, який був виявлений у особи, що притягається до відповідальності.

Стосовно доводів ОСОБА_3 про те, що на місці зупинки співробітники не запропонували йому пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального приладу, як на підставу закриття провадження, суддя вважає їх необґрунтованими, оскільки у правопорушника виявлені ознаки перебування у стані наркотичного спяніння, тому відповідний висновок повинен складатися в закладі охорони здоровя, під час медичного огляду, що передбачено розділом ІІІ Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

У відповідності до п.12. розділу ІІ вказаної інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно п.4 розділу І вказаної Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Враховуючи викладене суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена дослідженими під час розгляду справи доказами.

Однак, у відповідності з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня скоєння правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з моменту його виявлення. Дане правопорушення не є триваючим.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, вважаю необхідним адміністративну справу закрити, оскільки правопорушення скоєне 09.09.2018 р.. І хоча на момент розгляду справи в суді вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена, проте строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, сплинув.

Оскільки на момент розгляду справи, сплинув строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, вважаю необхідним адміністративну справу закрити.

Керуючись ст.ст. 38, 130 ч. 1, 247 п.7, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Дмитрюк

Строк предявлення виконавчого документа ________________ 20___рік

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік