КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/664/2018 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Вознюк С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю захисника ОСОБА_9. в інтересах ОСОБА_3, представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., розглянула апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2018 року провадження про порушення митних правил за ст. 472 МК України щодо ОСОБА_3 закрите у зв'язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Не погоджуючись з таким рішенням представник Київської митниці ДФС Павленко С.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення митного кодексу за ст. 472 МК України, застосувати стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів та стягнення вартості предметів правопорушення на підставі ч. 2 ст. 541 МК України у зв'язку з неможливістю їх конфіскації.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок чого суд дійшов необґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки декларант несе відповідальність за достовірність інформації при здійсненні декларування.

Суд заслухав пояснення представника Київської митниці ДФС ЗахароваА.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення представника ОСОБА_9. в інтересах ОСОБА_3, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги; дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 266 МК України декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

У випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, декларант має право вимагати від органу доходів і зборів випуску товарів, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Однак суд першої інстанції зазначених вимог не дотримався внаслідок чого прийняв незаконне рішення.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, складений 14 травня 2018 року протокол про порушення митних правил № 0395/12500/18 не містить доказів наявності в діях ОСОБА_3 протиправних, винних дій. ОСОБА_3, декларуючи товар, вказав у митний декларації виключно ті відомості, які були надані одержувачем товару ФОП ОСОБА_10;, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 могло бути відомо про невідповідність вартості товару, вартості товару, зазначеним у товаросупровідних документах.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

У судовому засіданні апеляційного суду представник Київської митниці ДФС Захаров А.О. наполягав, що у діях ОСОБА_3 є склад правопорушення, передбачений ст. 472 МК України, оскільки ОСОБА_3 не заявлено за встановленою формою у ЕМД від 27.02.2018 р. № UA125020/2018/053064 точні та достовірні відомості щодо вартості товару, якій підлягає обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. При цьому згідно ст. 266 МК України ОСОБА_3 не скористався своїм правом на фізичний огляд товарів.

Представник Занудін С.М. в інтересах ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції просив залишити постанову суду без змін, посилаючись на те, що висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, з підстав, наведених судом першої інстанції, є обґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 задекларував товар, який надійшов на митну територію України, та подав всі необхідні документи до митного оформлення, що були надіслані йому на електронну пошту ОСОБА_6. Саме на підставі даних документів ОСОБА_3 було здійснено митне оформлення товару &q?о ;Зразки для вивчення споживчого попиту: жіночий одяг трикотажний, новий&q?ит; у кількості 147шт., складено митну декларацію та прикріплено їх до електронної декларації.

Тобто, ОСОБА_3 декларував товар виключно на підставі документів, які були надані отримувачем товару ОСОБА_6, претензій чи підстав не довіряти якій, в силу тривалої бездоганної співпраці в нього раніше не було. Зокрема серед даних документів був і інвойс від 13.02.2018р. № 18-390-000032, в якому була зазначена вартість товару 499,83 євро, на підставі якого ОСОБА_3 і зазначив у митній декларації відомості щодо вартості товару. Однак, даних про те, що вартість товару може бути не правильною у ОСОБА_3 не було.

На думку апелянта, ОСОБА_3 не вчиняв будь-яких дій спрямованих на зазначення у ЕМД № UA125020/2018/053064 недостовірних відомостей щодо вартості товару. Він діяв виключно відповідно до вимог законодавства України та у межах, наданих йому повноважень.

Так, з матеріалів судової справи убачається, що згідно протоколу про порушення митних правил, 26.02.2018 року на адресу одержувача ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) від відправника &q?й ;IVKOVIC D.O.O.&qu в; (8 MARTA 23,11307 BOLEC-BELGRADE, SERBIA) надійшло міжнародне експрес-відправлення з товаром &q?ро;Одяг жіночий&q?ав; (далі МЕВ) № GD632693344WW, ввезене на митну територію України через пункт пропуску митного поста &q? ;Бориспіль-аеропорт&q?ит; (Київська обл., м. Бориспіль, міжнародний аеропорт &qu, ;Бориспіль&qu м;) Київської митниці ДФС, яке було розміщено в ЗМК в місці зберіганні МЕВ відділу митного оформлення № 2 МП &q?В ;Східний термінал&q?рм; Київської митниці ДФС (ТОВ &q?на;ТНТ Україна&q?ї ;, за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н., с. Гора, вул. Центральна, 21ж) для проведення подальшого оформлення.

Згідно зпунктом 5.11. Наказу Державної митної служби України від 03.09.2007 № 728&q?ї ; Прозатвердження Інструкції з організації митного контролю та митного оформлення міжнародних експрес-відправлень, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України&q?ил; МЕВ пред'являється митниці призначення безпосередньо особою, яка надала зобов'язання про доставку МЕВ, або іншим представником експрес-перевізника. При надходженні МЕВ у митницю призначення в межах визначеного митним органом, у зоні діяльності якого розташована ЦСС, строку доставки посадова особа митниці призначення перевіряє відповідність МЕВ відомостям про них,зазначеним в електронній копії ПТП МЕВ,вилучає примірники ПТП МЕВ у представника експрес-перевізника та проставляє в них і в усіх товаросупровідних документах відбитки штампа ПМК.

Відповідно інструкції, посадові особи ПМО митного органу, у зоні діяльності якого розташована ЦСС (РСС), розпочинають митний контроль і митне оформлення предметів у МЕВ після декларування їх у встановленому законодавством України порядку та подання митному органу всіх документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення цих предметів.

Разом з товаром у МЕВ № GD632693344WWмістився оригінал інвойсу від 13.02.2018 р. № 18-390-000032, виставлений &qu20;IVKOVIC D.O.O.&quty;, в адресу ФОП ОСОБА_11;; на суму 6024,20 євро, на якому 26.02.2018 р. проставлено штамп ПМК 233.

27.02.2018 р. до відділу митного оформлення № 2 МП &q?о ;Східний термінал&q?рм; Київської митниці ДФС декларантом ФОП ОСОБА_9; (гр. 14, 54 ЕМД) подана електрона митна декларація типу ІМ40АА (далі ЕМД) № UA125020/2018/053064 з метою випуску у вільний обіг товару &quме;Зразки для вивчення споживчого попиту: жіночий одяг трикотажний, новий&q?ит; у кількості 147 шт.

Одержувачем, згідно гр. 8 ЕМД, виступає ФОП ОСОБА_12;. До ЕМД надано товаро супровідні документи, зокрема інвойс 13.02.2018 р. № 18-390-000032 на суму 499,83 євро. У графі 22 (валюта та загальна фактурна вартість) ЕМД, ОСОБА_3було заявлено суму 499,83 євро.

Разом з тим, отримувач товару ОСОБА_6, пояснила, що документи які надійшли разом з МЕВ № 632693344WW, а саме інвойс від 13.02.2018 р. № 18-390-000032 на суму 6024,20 євро, були отримані нею засобами електронного звязку від ТОВ &quза;ТНТ Україна&q?но;, та були перенаправлені електронною поштою декларанту ФОП ОСОБА_13; для подальшого митного оформлення.

Таким чином, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 не заявлено за встановленою формою у ЕМД від 27.02.2018 р. № UA125020/2018/053064 точні та достовірні відомості щодо вартості товару, якій підлягає обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно зі ст. 260 МК України, якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію.

Частина 2 ст. 266 МК України передбачає, що перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 МК України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що і декларант.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 декларував товар виключно на підставі документів, які були надані отримувачем товару, необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 не був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 266 МК України, зокрема здійснити фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Диспозиція ст. 472 МК України полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон України.

З огляду на викладене дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ст. 472 МК України, як незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон України, що знайшло своє підтвердження зібраним та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Враховуючи викладене, вважаю, що доводи апелянта про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованими; постанова суду першої інстанції на підставі ст. 294 КУпАП підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. При цьому провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Павленка Сергія Анатолійовича задовольнити частково.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2018 року, якою провадження щодо ОСОБА_3закрите за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М.Сітайло