Номер провадження: 33/785/1602/18
Номер справи місцевого суду: 3-398/2009
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2018 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Заїкін А.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 лютого 2009 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 лютого 2009 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 29.12.2008 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, він керував транспортним засобом «ІЖ», державний реєстраційний номер - 2023 ОДМ, по вул. Центральній у с. Візирка у стані алкогольного спяніння.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вищевказану постанову незаконною в частині застосованого до нього адміністративного стягнення. Просить постанову в цій частині змінити та застосувати до нього стягнення у виді мінімального штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2, не оспорюючи доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та правильність кваліфікації його дій, зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не врахував того факту, що на момент вчинення правопорушення у нього не було водійського посвідчення. Відповідно суд не мав права застосовувати до нього такий вид стягнення.

Також ОСОБА_2 вказує, що у повній мірі визнає свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому та зобовязується не вчиняти подібних правопорушень у подальшому. Апелянт просить врахувати значний проміжок часу, який пройшов з моменту вчинення правопорушення, а також те, що за цей час він усвідомив суспільно-небезпечний характер подібних дій.

ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. У судове засідання не зявився, до апеляційного суду подав заяву про розгляд справи без його участі. У звязку з вищезазначеним апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності апелянта.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що висновок районного суду про необхідність застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є передчасним та таким, що не відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення, з таких підстав.

Редакцією ст. 33 КУпАП на момент вчинення правопорушення було встановлено, що, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Крім того, відповідно до чинного законодавства України про адміністративні правопорушення, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями КУпАП. Суди не вправі застосовувати такий вид стягнення й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю.

Крім того, відповідно до довідки Територіального сервісного центру №5147 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України, згідно бази даних ЄДР МВС України, на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчення водія на керування транспортним засобом не видавалось.

З вищевикладеного вбачається, що на час розгляду районним судом адміністративної справи відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не мав водійського посвідчення, тому позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами неможливо застосувати до нього, так як він взагалі не отримував посвідчення водія.

У зв'язку з цим апеляційний суд вважає, що застосований судом першої інстанції захід адміністративного стягнення не відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачені чинним законодавством про адміністративні правопорушення та ст. 33 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право скасувати оскаржувану постанову.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково. Оскаржувану постанову змінити в частині застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Вирішуючи питання про зміну застосованого до ОСОБА_2 адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, кваліфікацію дій не оспорював.

Також апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності будь-яких шкідливих наслідків даного правопорушення для оточуючих, у звязку з чим на момент перегляду справи апеляційним судом суспільна небезпека конкретного діяння значно зменшилась.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, в редакції чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбачала накладення за вчинення даного правопорушення штрафу на інших осіб - накладення штрафу від ста п'ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п'ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, враховуючи конкретні обставини справи про адміністративне правопорушення, з метою виправлення та перевиховання ОСОБА_2, а також попередження вчинення ним нових правопорушень у подальшому, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 150 (ста пятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає - 2 550 (дві тисячі пятсот пятдесят) гривень.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КупАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 лютого 2009 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити в частині застосованого до ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Застосувати доОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 150 (ста пятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає - 2 550 (дві тисячі пятсот пятдесят) гривень.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_3