Справа № 375/1422/18 Провадження № 3/375/351/18
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ УКРА НИ

15.08.2018 року суддя Рокитнянського районного суду Київської області Нечепоренко Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від першого заступника начальника Головного управління ДФС у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1

за ст.164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

25 липня 2018 року завідувач сектору ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_2 склав адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 про те, що той 25.07.18 біля 12 год. в смт.Рокитне по вул.Ентузіастів Київської області порушив порядок проведення господарської діяльності, а саме займався виїзною торгівлею біля магазину «Продукти» - реалізацією алкогольного напою, а саме горілки «Пшенична» 10 л 40% по ціні 300 грн. без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушено ст.15 Закону Україхни №481195 ВР від 19.12.1995 р. зі змінами та доповненнями, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП. До протоколу N 71 від 25.07.2018 доданий акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб»єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції, фототаблиця з підтвердженням здійснення діяльності з продажу ОСОБА_1 алкогольної продукції та пояснення ОСОБА_1 про продаж горілки без ліцензії та видачі фіскального чека.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вчинення інкримінуємого йому правопорушення та пояснив, що 25.07.2018 в смт.Рокитне по вул.Ентузіастів він не займався господарською діяльністю, що передбачає купівлю-продаж горілчаних виробів. В цей день він на прохання знайомого привіз йому горілку пшеничну об»ємом 10 л, яку йому раніше подарували друзі і яку він мав намір йому продати та чекав знайомого, коли до нього під»їхали працівники ДФС. Про те, що для продажу власної подарованої горілки необхідна ліцензія, не знав і вважає, що він не порушив закон. Про це ж він пояснив працівникам ДФС, але ті все одно склали на нього протокол. З вчиненим порушенням не згоден та просить адміністративну справу відносно нього закрити.

Дослідивши письмові матеріали справи, пояснення ОСОБА_1, суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Ч.1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об'єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва підприємцями (ч. 2 ст. 3 ГК України).

Згідно зі ст. 19 ч. 2 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань " дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців. У відповідності до законодавства України, діяльність означає систематичні дії особи, спрямовані на досягнення певного результату, які підпадають під дії цього Закону, тобто вчинення 3 і більш разів.

Згідно ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

У той же час у протоколі N 71 від 25.07.2018 при викладі обставин вчинення правопорушення відображено одиничний факт, що мав місце відповідно 25.07.2018 року, а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу, а матеріали справи не містять жодних інших доказів, які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності правопорушника, отримання від такої діяльності прибутку, тож фактично докази провадження порушником господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання - відсутні.

Але одиничний виявлений факт знаходження ОСОБА_1 біля магазину не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП і не спростовує його пояснень про продаж належної йому особисто подарованої горілки, для чого не потрібно спеціального дозволу.

Враховуючи, що норма ст. 164 КУпАП носить бланкетний характер, то в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на норму спеціального закону, який регламентує ту чи іншу діяльність, яка потребує державну реєстрацію суб'єкта господарювання.

Однак таких даних в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.07.2018 не зазначено, що позбавило ОСОБА_1 можливості захищатися в суді від інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП.

Крім того, в описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено, яка саме спеціальна норма була порушена ОСОБА_1, тільки йде посилання на закон, не вказано кому останній надавав такі послуги, а також чи існувала регулярність надання таких послуг. В матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 отримав прибуток, що, також не відображено і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, стосовно ч. 1 ст. 164 КУпАП у протоколі необхідно зазначати наступні обставини: - протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов'язково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов'язковими для господарської діяльності;

- інші обставини, які мають істотне значення (наприклад, що особа не перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а також, що ця особа не працює на іншого суб'єкта без укладення трудового договору з порушенням вимог ст. 24 КЗпП України, адже в такому разі діяльність цієї особи не матиме характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру, натомість, у даному випадку до відповідальності необхідно буде притягувати указаного суб'єкта за ч. 1 ст. 164 КУпАП, якщо він не є суб'єктом підприємницької діяльності, та/або за ст. 265 КЗпП України, якщо він має всі дозвільні документи на відповідний вид діяльності, але допустив працівника до роботи без укладання трудового договору).

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням". Тим більше "кримінальним обвинуваченням" у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення ("проведення несанкціонованого пікету"), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У прийнятому рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі "Карелін проти Росії" на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі N 71 від 25.07.2018 не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст. 247 п. 1, ст. 284 ч. 1 п. 3 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 247 ч.1 п. 1, ст. 284 ч. 1 п. 3, ст. 294 КпАП України, суддя

п о с т а н о в и в:

Закрити адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 у зв»язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Рокитнянський районний суд.

Суддя

Постанова набуває законної сили___________

Постанова може бути пред»явлена до виконання_______________