КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1144/2018
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Чаплієвої К.В., іншого учасника ДТП ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_5, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Чаплієвої К.В. на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Як встановлено постановою судді,02.01.2017 о 18:20 годині в м. Києві по б-р. Дружби Народів, 42 водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Субару», н.з. НОМЕР_1 при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «БМВ», н.з. НОМЕР_2, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на які він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Чаплієва К.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2018, та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як зазначає апелянт, при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно оцінено письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, а саме, матеріали справи № 757/7283/17-п містять декілька експертних досліджень, які не дають суду однозначної відповіді хто з водіїв винен у ДТП 02.01.2017 року, не дають підстав вважати, що саме діями водія ОСОБА_2 було спричинено ДТП 02.01.2017.

Зокрема, апелянт звертає увагу апелянт на те, що згідно експертного дослідження № 2017-01-28 від 28.01.2017 (приєднаний до справи висновок має № 2017-02-25 від 25.02.2017), виконаного спеціалістом ОСОБА_6, який був наданий захисником Чаплієвою К.В., у діях водія автомобіля Субару ОСОБА_2 не вбачається причинного зв'язку із виникнення даної пригоди - зіткнення автомобілів БМВ і Субару, яке суд першої інстанції не взяв до уваги, тоді як, згідно експертного дослідження № 102 від 21.06.2017, проведеного експертом ОСОБА_7, який надав потерпілий ОСОБА_4, в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях автомобіля «SUBARU IMPREZA» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 10.3, 2.3 б) правил дорожнього руху, та який судом взятий в основу рішення, а згідно експертного дослідження № 001-18 від 17.01.2018, виконаного судовим експертом ОСОБА_8, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 не знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, і в даній дорожній обстановці невідповідності дій водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_4 вимогам п. 2.3 б) та 13.1 ПДР перебували в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, проте, як вказує апелянт, цей висновок взагалі не оцінений судом.

Також апелянт вказує на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не були враховані пояснення водія ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Крім того, як зазначає апелянт, як вбачається із матеріалів даної справи протоколи та схема ДТП оформлені з порушенням вищевказаної інструкції, а саме: не зазначені свідки ДТП, не вказано серія та номер протоколу, до якого додається схема, не має вказівки на пункти ПДР, які порушив ОСОБА_2 на зворотному боці схеми, а також апелянт вказує на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 121683 від 02.01.2017 взагалі схема ДТП не додається.

Зокрема, звертає увагу апелянт на те, що як вбачається з матеріалів справи, після розгляду заяви водія ОСОБА_4 - яка відсутня в матеріалах даної справи, було прийняте рішення про відсутність в діях водія ОСОБА_4 порушень п. 13.1 ПДР та наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень п. 10.1 ПДР, також складена нова схема, яка не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Вказані порушення, допущені судом першої інстанції, як вважає апелянт, призвели до неправильного застосування норм чинного законодавства та винесення необ'єктивного і необґрунтованого рішення відносно водія ОСОБА_2

Окрім цього, посилаючись на консультативний висновок Науково-Консультативної ради при Вищому адміністративному суду України від 07.11.2017 про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, апелянт вважає, що оскаржуваним рішенням суд вийшов за межі своїх повноважень, оскільки встановив вину водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та одночасно закрив провадження у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення іншого учасника ДТП та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити постанову судді - без змін; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги адвоката Чаплієвої К.В., матеріали справи містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків судді як щодо встановлених обставин вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так і щодо його вини у вчиненні цього правопорушення.

Зокрема, враховуючи дані, які відображені: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 121683 від 02 січня 2017 року, складеному щодо ОСОБА_2 (а.с. 1); на схемі місця ДТП (а.с. 3); поясненнях обох учасників ДТП (а.с. 5,6); свідків пригоди ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с. 7,8); перевіривши ці та інші докази, надані суду безпосередньо в судовому засіданні, суддя, який розглядав цю справу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки його вина ґрунтується на доказах, які були оцінені суддею у відповідності до вимог, передбачених ст. 252 КУпАП, тобто на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та своєю правосвідомістю.

При цьому, суддя не тільки навів у своїй постанові зміст доказів, які були досліджені ним під час розгляду справи, я й надав їм відповідну правову оцінку на предмет їх достовірності та належності, в тому числі поясненням ОСОБА_2 та заявлених ним свідків, а також висновку експертного дослідження № 2017-02-25 від 25.02.2017, складеного спеціалістом ОСОБА_6, відповідно до адвокатського запиту захисника ОСОБА_2 - адвоката Чаплієвої К.В.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вони не спростовують правильності висновків, які наведені в оскаржуваній постанові, оскільки твердження апелянта про те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не були враховані пояснення ОСОБА_2 і свідків, та взагалі не був оцінений висновок експертного дослідження № 001-18 від 17.01.2018, виконаний експертом ОСОБА_8 про те, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Subaru Impreza ОСОБА_2 не знаходилися в причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та що в даній дорожній обстановці саме дії водія автомобіля BMW X3 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 2.3 б) та п. 13.1 ПДР та перебували у причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, не можуть бути визнані такими, що відповідають дійсності та ґрунтуються на доказах, які не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Більш того, доводи апеляційної скарги в цій частині спростовуються приєднаними до справи копією постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року (а.с. 109-111), відповідно до якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також копією постанови судді Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року (а.с. 122-125), відповідно до якої апеляційну скаргу адвоката Чаплієвої К.В. було залишено без задоволення, а вказану вище постанову судді щодо ОСОБА_4 - без змін.

При цьому, окрім інших доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції були перевірені та оцінені також висновки експертного дослідження № 001-18 від 17.01.2018, яке проводилось експертом ОСОБА_8

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, при прийнятті оскаржуваного судового рішення суддя вийшов за межі своїх повноважень, оскільки визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та одночасно закрив провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, то вони не можуть бути визнані обґрунтованими з огляду на таке.

По-перше, висновки науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України не є джерелом права, яким повинні керуватися суди при здійсненні правосуддя, тим більше суди загальної юрисдикції, які не входять в систему спеціалізованих адміністративних судів.

По-друге, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, суддя правильно застосував норми закону, які підлягали застосуванню, оскільки розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, та в залежності від з'ясування цих питань прийняти рішення про її притягнення до адміністративної відповідальності або закриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 247 КУпАП, в тому числі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне

правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Тим більше приймаючи до уваги ту обставину, що провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 було розпочате, шляхом складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, до закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суддя, який розглядав справу був зобов'язаний спочатку встановити вину правопорушника, а потім, оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, прийняти рішення про її закриття з підстави, передбаченої п. 7 ст. 247 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 - адвоката Чаплієвої К.В. не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що оскаржувана постанова судді про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, є незаконною та необґрунтованою, а тому за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Чаплієвої К.В. залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 рокупро визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Карабань В.М.