КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1317/2018 Суддя у першій інстанції: ОсауловА.А.
Категорія: ст. 173КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Семенюк І.М., потерпілої ОСОБА_5, свідка ОСОБА_6, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

за ст. 173 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 40 сорока годин громадських робіт.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року, та закрити провадження у справі у зв'язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стверджує про те, що нецензурною лайкою на адресу потерпілої він не висловлювався, не чіплявся до неї і жодних подібних дій не вчиняв. Вказує на те, що він не кричав, а лише голосно говорив тому, що його перебивали, не давали змоги висловити свою позицію. Вважає, що в його діях не передбачалася зневага до суспільства, з огляду на те, що він лише намагався донести інформацію до учасників подій. Таким чином, на переконання ОСОБА_3, в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Крім того, апелянт зазначає про те, що інкримінована йому подія адміністративного правопорушення відбувалась в закритому приміщенні, а саме в кабінеті директора, який не являється громадським місцем, оскільки не є загальнодоступним.

Також ОСОБА_3 наголошує на тому, що місцевий суд проігнорував той факт, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП не на протязі 24 годин з моменту виявлення особи, а лише 25.10.2018 р., а тому вважає вказаний протокол недопустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника - адвоката СеменюкІ.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення потерпілої ОСОБА_5, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАПпередбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Всупереч тверджень апелянта, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи даними, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №986596 від 25 жовтня 2018 року (а.с. 1), згідно якого ОСОБА_3 16.10.2018 року, о 08 год. 40 хв., по вул. О.Теліги, 5, в м. Києві, перебуваючи в приміщенні ЗОШ №97, на адресу заступника директора ОСОБА_5, під час словесної суперечки, виказував образливі та принизливі слова, а також плюнув в обличчя, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, тобто дрібне хуліганство, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, підписаний ОСОБА_3, особою, яка його склала - старшим ДОП Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві капітаном поліції Мірзоєвим О.Я.;

- рапортом оперативного чергового Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві Мінчука М.О. від 16.10.2018 р., відповідно до якого 16.10.2018 року екіпаж «РУБІН-1007» близько 10 год. 19 хв. прибувши на місце виклику опитав заступника директора школи №97 ОСОБА_5, яка пояснила, що до школи прийшов батько учня - ОСОБА_3, який вчинив хуліганські дії під час спілкування, а саме плюнув їй в обличчя при цьому він її ображав та принижував. З даного приводу були опитані учасники та свідки даної події, було прийнято письмові заяви (а.с. 2);

- заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_5 від 16.10.2018 р., відповідно до якої, 16.10.2018 р. о 08 год. 40 хв. під час розмови в кабінеті директора спеціалізованої школи № 97, за адресою: вул. О.Теліги, 5, в м. Києві, де остання працює заступником директора, гр. ОСОБА_3 неодноразово виказував в її адресу образливі та принизливі слова, плюнув їй в обличчя. Всі образи та погрози були виказані ним у присутності інших членів колективу школи. Вказані дії гр. ОСОБА_3 по відношенню до заявника вчиняються не вперше (а.с. 3-5);

- заявою та письмовими поясненнями директора спеціалізованої школи №97 ОСОБА_6 від 16.10.2018 р., які є аналогічними за змістом поясненням потерпілої та повністю підтверджують версію події, описаної потерпілою ОСОБА_5 (а.с. 6-8);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_10 від 16.10.2018 р. яка була очевидцем події та повністю підтверджує пояснення, які були надані потерпілою ОСОБА_5 та іншим учасником події - директором спеціалізованої школи №97 ОСОБА_6 (а.с. 9-10).

Наявні у справі докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Допитані в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_6 повністю підтвердили надані ними письмові пояснення, які вони надали одразу на місці події, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що показання вказаних осіб є логічними, послідовними, такими, що повністю узгоджуються з матеріалами справи та в повній мірі підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Твердження апелянта, про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього за ст. 173 України, вимогам ст. 254 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Необґрунтованими є доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вказані події відбувалися не в громадському місці.

Визначення терміну &quli;громадське місце&qupa;, яке міститься у Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення», вживається саме для цілей вказаного закону, а Закон України «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону» визначення такого терміну не надає.

Разом з тим, вказані події відбувалися вдень в приміщені спеціалізованої школи №97 в присутності членів колективу вказаної школи, тобто місці, яке в загальноприйнятому розумінні є громадським і не потребує законодавчого визначення. А тому посилання ОСОБА_3, який вважав, що знаходячись у кабінеті директора спеціалізованої школи №97 (при цьому кричав, виказував образливі та принизливі слова, а також плюнув в обличчя заступника директора ОСОБА_5 у присутності інших членів колективу школи), він не знаходився в громадському місці, є недоречними.

Таким чином обставини справи суддею місцевого суду з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, доведена повністю.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_3вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбачено за ст. 173 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.В. Фрич