ПОСТАНОВА

КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

5 грудня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ЖуравельО.О., за участю захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2, на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Як вбачається з постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 28 липня 2017 року приблизно о 00 год. 30 хв. на 44 км. а/д Київ-Коваль в напрямку м. Житомира керував автомобілем, «ВАЗ 21043» державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, вважаючи її необґрунтованою, та такою, що суперечить фактичним обставинам справи, захисник ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, на обґрунтування чого зазначає наступне.

На обґрунтування пропущеного строку апелянт посилається на юридичну необізнаність ОСОБА_3 та на неправомірні дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: у протоколі поліцією, на власний розсуд, вказано неправильне місце проживання ОСОБА_3, бо він у АДРЕСА_1 ніколи не проживав; зазначено невірне місце зупинки та складання протоколу; не відмічена дата, час розгляду та записано незрозуміле місце розгляду адміністративної справи; відсутня

__________________________________

Справа № 33/824/1440/2018

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Малинников О.Ф.

відмітка про роз'яснення прав ОСОБА_3, то відповідно останній не був повідомлений про час та місце розгляду у суді справи про адміністративне правопорушення відносно нього. Відповідно місце реєстрації ОСОБА_3 АДРЕСА_2 та проживання його по вул. Привокзальній, 22 в смт. Клавдієво Київської області підтверджується відмітками у паспорті громадянина України та Договором оренди будинку № 1 і Актом прийому- передачі житлового приміщення від 01.06.2016. У квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3. ніколи не проживав.

Таким чином, апелянт вважає, що вказані обставини є поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 зазначає, що при винесенні постанови суддею не дана належна оцінка тому факту, що у порушення вимог ст. 256 КУпАП інспектором роти № 1 батальйону № З Управління ПП ДПП у місті Києві старшим лейтенантом ПавловськимА.М. до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 095655 від 28.07.2017 внесена неправдива інформація, яка повинна була виявлена у ході розгляду справи і без пояснення правопорушника, а саме те, що автодорога Київ-Ковель в напрямку міста Житомира не веде, відсутність відмітки про роз'яснення прав та не зазначене місце розгляду адміністративної справи, а написано незрозуміле слово.

У матеріалах адміністративної справи відсутня інформація щодо визначення ст. лейтенантом поліції Павловським А.М. місця проживання, оскільки останній це у ОСОБА_3 не питав. Навпаки, останній заявляв, що проживає із сім'єю неподалік місця затримання в смт. Клавдієво-Тарасове надавши свій номер телефону.

Факт перебування ОСОБА_3 за кермом у тверезому стані також підтверджується тим, що працівники поліції, на виконання вимог ст.ст. 260, 265, 266 КУпАП не відсторонили його від керування транспортним засобом, не склали протокол і не здійснили тимчасове затримання транспортного засобу, а спокійно відпустили його, він у їх присутності сів за кермо автомобіля і поїхав у напрямку свого помешкання по вулиці Привокзальній в смт Клавдієво-Тарасове.

Крім того, ОСОБА_3 категорично заявляє, що два підписи та пояснення, з двох слів "вживав ліки" у протоколі про адміністративне правопорушення, підпис в Акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу і підпис на корінці результатів тесту приладу "Драгер" від його імені виконані іншою особою.

На цих підставах апелянт просить задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, оскаржувану постанову суду, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати у повному обсязі та постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, передбачені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе його поновити, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, захисника ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, при винесенні постанови від 27 вересня 2017 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив усіх заходів для належноїперевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_3 до відповідальності, не дослідивши не тільки його пояснення, які він не мав можливості надати, через неналежне повідомлення про день та час розгляду його справи, а й тих доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Притягуючи ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя виходив з тих доказів, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, відомостей, що вказані у результаті тесту «Драгер», письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, при цьому не давши їм належну та об'єктивну оцінку.

В апеляційному засіданні встановлено, що зібрані у справі докази не в повній мірі вказують на те, що саме ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, було вчинено правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, беручи до уваги протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 095655 слід зазначити наступні невідповідності. В протоколі невірно вказана адреса проживання ОСОБА_3, а саме: АДРЕСА_1. Вказане підтверджується Актом від 30.10.2018 про встановлення факту не проживання та не зареєстрованого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. Реальне місце проживання ОСОБА_3 підтверджується паспортом громадянина України, де вказано місце реєстрації: АДРЕСА_2.

Відповідно до протоколу огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія в присутності двох свідків за допомогою приладу Драгер. Проте, як пояснив сам ОСОБА_3, що ніякого огляду на приладі він не проходив та свідків при його огляді, окрім працівників поліції не було. Такі твердження ОСОБА_3 нічим не спростовано, адже сама роздруківка з приладу Драгер не встановлює факту, що саме ОСОБА_3 проходив тест, бо усі дані відносно нього вписані від руки, тому прямих доказів, що саме ОСОБА_3 проходив цей тест немає.

Пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також викликають сумнів, оскільки ці пояснення по своїй суті не є поясненнями свідків події, а є пояснення самого поліцейського наперед складеними у формі бланку, тотожні одне одному. При цьому, перевірити достовірність цих пояснень не вдалося за можливе, оскільки свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неодноразово викликалися до апеляційного суду, проте ніхто із них так і не з'явився, тому пояснення свідків, суд апеляційної інстанції також відхиляє та не сприймає їх як доказ проходження водієм ОСОБА_3 огляду на стан сп'яніння на приладі Драгер.

Слід також погодитися з твердженням ОСОБА_3, що два підписи та пояснення, з двох слів "вживав ліки" у протоколі про адміністративне правопорушення, підпис в Акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу і підпис на корінці результатів тесту приладу "Драгер" виконані іншою особою. Бо як було перевірено в апеляційному засіданні підпис у протоколі та підпис у паспорті ОСОБА_3 зовсім відрізняються.

В апеляційному засіданні було переглянуто відеозапис з нагрудної камери, що наявне в матеріалах справи, з якого вбачається, що воно взагалі не відноситься до даної події, оскільки на відео проводиться огляд на стан сп'яніння іншої особи та ніяким чином не відноситься до ОСОБА_3

Варто також зазначити пояснення ОСОБА_3, які він надав в апеляційному засідання, а саме: 27 липня 2016 року приблизно о 23 год. 45 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем (за дорученням) марки ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 разом зі знайомим ОСОБА_8, повертались з автозаправочної станції "КЛО", яка знаходиться на 36 км. автодороги Київ - Ковель, до місця проживання в смт. Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області. Рухаючись по смт. Клавдієво-Тарасове він бачив, що за його автомобілем рухався автомобіль поліції без увімкнених проблискових маячків, приблизно через 6 км від автодороги Київ-Ковель, коли він повернув ліворуч на вулицю Центральну, в напрямку станції Клавдієве, працівники поліції ввімкнули на автомобілі проблискові маячки і без будь-яких на те підстав зупинили його автомобіль. Працівники поліції відразу пред'явили йому претензії, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Усвідомлюючи, що працівники поліції діють незаконно, він їм став заперечувати, після чого вони одягли йому на руки, за спину, кайданки, не роз'яснивши будь-яких прав. Оскільки, він відмовився проходити тест для виміру алкогольного сп'яніння із застосуванням приладу "Драгер", то поліцейські викликали другий наряд поліції з понятими. Коли приблизно через 40 хвилин приїхав другий автомобіль з поліцією, то вони йому показали прибор на якому було відмічено показники алкогольного сп'яніння. Після цього один з поліцейських з його кишені вийняв гаманець, дістав з нього права водія, а гаманець поклав назад до кишені. Потім, поліцейські нічого не питаючи склали протокол, який він відмовився підписувати, а також надавати пояснення. Тільки на запитання поліцейських він сказав свій номер телефону тел. 096-613-51-55, щоб його могли викликати в суд для розгляду протоколу. Йому зняли з рук кайданки, вручили копію протоколу про адміністративне правопорушення, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом і на його питання дозволили їхати до дому, після чого він разом із ОСОБА_8 поїхали до дому.

Ці ж пояснення ОСОБА_3 підтвердив свідок ОСОБА_8, який був викликаний в апеляційне засідання та допитаний в установленому законом порядку.

Отже, з наведеного свідчить, що працівниками поліції явно допущені порушення процедури зупинки транспортного засобу та проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, що не відповідають Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього не можна вважати дійсним та допустимими доказами винуватості ОСОБА_3 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, фактично, вина ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною та належним чином не підтверджена.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП із закриттям провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3- задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.О.Журавель