П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2018 року м.Бар

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області справу про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, -

- за ч. 1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 366943 від 22.04.2018 року ОСОБА_1 22.04.2018 о 03.35 год. в м. Бар, по вул.. М.Кривоноса, керував автомобілем DAEWOO Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в поліклінічному відділенні Барської ЦРЛ. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду (без номера та дати) ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння 1,97‰.

У судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності адвоката ОСОБА_2 винним себе не визнав, пояснивши суду, що він не керував автомобілем в стані алкогольного, а огляд проводився з порушенням чинного законодавства. Зокрема, 22.04.2018 о 03.35 год. в м. Бар, вул.. М.Кривоноса він був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1 просив провести огляд на стан сп'яніння на місці зупинки, оскільки була пізня година. Однак, працівники поліції відмовили в його клопотанні та повідомили, що огляд проводиться в лікарні. Під час огляду в КУ «Барська районна центральна лікарня» ОСОБА_1 просив лікаря ОСОБА_3 надати йому відповідні документи, які доводять справність газоаналізатора Drager «Alcotest» та документи щодо проходження лікарем відповідного навчання. Просив провести лабораторні дослідження його крові, слини та сечі, оскільки недовіряє показнику алкотестеру. Однак, цього зроблено не було.

Відповідно до вимог ст.. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КпАП України встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п.1 ч.1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Згідно до п.2 ч.1 Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

У відповідності з п.6 ч.1 Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться: 1. поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2. лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 проходив огляд на стан спяніння в поліклінічному відділенні КУ «Барська районна центральна лікарня» доказом чого є висновок щодо результатів медичного огляду (без номера та дати), складений лікарем ОСОБА_3 що наданий разом з протоколом.

Протокол про адміністративне право порушення серії БД № 366943 від 22.04.2018 року, висновок щодо результатів медичного огляду, акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння не містять інформації про назву, вид використовуваного технічного засобу на підставі якого проводився тест.

До висновку не додано роздруківки газоаналізатора Drager, на показники якого лікар посилається у висновку.

Протокол і висновок лише містять інформацію про результат тесту 1.97 %, а в графі 17 Акту зазначено Драгер - 1.97 %. Натомість по формі Акт має містити відомості про використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі. Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки, результат обстеження - не було зроблено.

Як вбачається з наданих КУ «Барська районна центральна лікарня» документів в них наявний сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу № UA М1/2-3275-2010 виданий 18 травня 2010 року та чинний відповідно по 16 квітня 2013 року стосовно газоаналізатора Alcotest 6510. Надане Свідоцтво про державну реєстрацію № 7261/2007 на прилад Газоаналізатор Drager «Alcotest 6510» дійсне до 10.02.2015 року. Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, зокрема Газоаналізатора Drager «Alcotest 6510», виданий 10.07.2007 року та дійсний протягом одного року.

Пунктом 9 ч.3 Інструкції встановлено, що використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Попри закінчення терміну дії сертифікату, вказаний виріб також відсутній в Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, доказом чого слугує відповідні скріншоти з сайту Держлікслужби.

Пунктом 22 ч.3. Інструкції встановлено - висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

У відповідності до приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, оскільки перевірка ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння проводилась за допомогою невідомого приладу, а додатково надані документи на Газоаналізатор Drager «Alcotest 6510», свідчать про невідповідність даного виробу вимогам законодавства, відповідно не можуть вважатися допустимим доказом відомості відображені в протоколі.

Лікар ОСОБА_3 не проходила тематичне удосконалення за відповідною програмою, що дає право на проведення медичного огляду водіїв на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Основних положень провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених розділом IV КУпАП, повинні дотримуватись не тільки суди, але й посадові особи, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст.ст. 254, 255 КУпАП).

Відповідно до ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту".

За таких обставин, суд визнає не доведеним факт протиправної винної поведінки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Керуючись п. 1 ст. 247 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу за ст. 130 ч. 1 КпАП України стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: