Справа № 147/1186/18
Провадження № 3/135/629/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Патраманський І.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли із Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал із Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 032843 від 13.10.2018 року, що складений інспектором СРПП №2 Тростянецького ВП, старшим сержантом поліції, ОСОБА_2, «13.10.2018 року о 06 год. 00 хв., в с. Капустяни, по вул. Мічуріна, водій ОСОБА_1, будучи з ознаками алкогольного спяніння: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, керував автомобілем НОМЕР_1. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та показав, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. 13.10.2018 року о 06 год. 00 хв. він, керуючи автомобілем, не впоравшись з керуванням здійснив наїзд на паркан. Після цього він повернувся додому, взяв з холодильника пляшку пива і пішов у гараж, де і пив пиво. Після вживання алкоголю він автомобілем не керував, знаходився дома. До нього в гараж зайшли працівники поліції, які потім склали відносно нього адміністративні матеріали за ст.122-4, ст.124 КУпАП. Від проходження огляду на стан спяніння він не відмовлявся, а поїхав з працівниками поліції до Тростянецької ЦРЛ, де пройшов огляд, про що свідчить висновок наявний в матеріалах справи. Факт вживання алкоголю він не заперечує, однак він автомобілем не керував і від проходження огляду на стан спяніння не відмовлявся. Ніякого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП він не вчиняв, у звязку з чим просив визнати його невинуватим.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав покази ОСОБА_1, просив визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_3, вважаю, що провадження в цій справі необхідно закрити, з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю із - за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, щоніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основісуворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями вимог законів; факти, викладені в ньому, не відповідають дійсності.

Це підтверджується вимогами законів та сукупністю доказів.

Так, з диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП видно, що адміністративна відповідальність за цією статтею передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є дружиною ОСОБА_1. Точного числа вона не памятає, можливо 13.10.2018 року приблизно о 06 год ранку, приїхав її чоловік і повідомив, що вїхав у паркан, взяв бутилу пива і пішов у гараж. Потім приїхала поліція, оглядали автомобіль. Вона віддала їм посвідчення водія чоловіка, та сказала що вони відшкодують нанесену шкоду.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що він 13.10.2018 року, разом з ОСОБА_1 приїхали до нього додому, він взяв пиво і пішли у гараж, де випили приблизно по бокалу, як приїхали працівники поліції.

Із висновку №191 від 13.10.2018 року ( а.с.4) щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння видно, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування. Таке освідування відносно нього було проведено в Тростянецькій ЦРЛ і було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

З аналізу цих доказів видно, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З протоколу серії ОБ № 032843 від 13.10.2018 року складеного інспектором СРПП №2 Тростянецького ВП, старшим сержантом поліції, ОСОБА_2 вбачається, що він не відповідає дійсності, так як ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження ним освідування на стан спяніння.

З висновку №191 від 13.10.2018 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння.

Суддя не приймає до уваги як доказ письмові покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 032843 від 13.10.2018 року, із якого видно, що 13.10.2018 року о 06 год. 00 хв. в с. Капустяни, по вул. Мічуріна, водій ОСОБА_1, будучи з ознаками алкогольного спяніння керував автомобілем НОМЕР_1, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, оскільки вони не підтверджені доказами.

Із врахуванням ч.3 ст.62 Конституції України, згідно з якими обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «ОСОБА_6 де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З аналізу цих міжнародних правових норм видно, що на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

На підставі викладеного, враховуючи обставини, встановлені суддею, та проаналізувавши суть порушення, зазначеного в протоколі, вислухавши пояснення, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, адвоката, свідків, суддя прийшов до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 254, 256, 268, 277, 278 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: