Справа № 464/6298/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 33/811/483/18 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, за участю ОСОБА_2, його захисника Матвіївої Є.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Матвіївої Є.І. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 26 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 26 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті гривень) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 04.11.2018 о 16:00 год. по вул.Сихівській, 5 у м.Львові, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності, нечітка мова), від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вищевказану постанову 04 грудня 2018 року оскаржила в інтересах ОСОБА_2 захисник Матвіїв Є.І., яка у апеляційній скарзі просить скасувати постанову Сихівського районного суду м.Львова від 26 листопада 2018 р. у справі №464/6298/18 про притягнення ОСОБА_2, адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження.

На обґрунтування апеляційний вимог апелянт стверджує, що оскаржуване судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права, невірним застосуванням норм матеріального права, що мало наслідком однобічне на неповне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та ненадання належної оцінки, а суд формально підійшов до встановлення обставин справи і притягнув невинну особу до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що 04 листопада 2018 року ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 їхав на робочий виклик щодо незадовільної роботи інтернет првайдера «Воля». Прибувши на виклик, ОСОБА_4 вийшов з автомобіля і потімив припаркований неподалік автомобіль патрульної поліції. Згодом патрульний теж вийшов, підійшов до ОСОБА_4 і ствердив, що у його автомобілі не працює лівий габарит. ОСОБА_4 вдарив по габариту і той засвітився, пояснивши патрульному, що поломку виявив напередодні і не встиг її усунути. Надалі поліцейський перевірив документи ОСОБА_4, виявив підозру про перебування ОСОБА_4 у стані наркотичного спяніння і запропонував пройти медиччний огляд у встановленому законом порядку.

Підкреслює, що ОСОБА_4 вперше стикнувся з такою ситуацією, був наляканий відтак озвучив, що не буде свідчити проти себе. У матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_6 з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, що свідчить, на думку апелянта, про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, апелянт зазначає, що Сихівським районним судом м.Львова порушено вимоги ч.2 ст.33 КУпАП, якою прямо передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. ОСОБА_6 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, у межах календарного року одержав водійське посвідчення, для чого проходив медичне обстеження, в тому числі нарколога.

Звертає увагу, що обставини, які викладені у протоколі серії БД №208506 від 04 листопада 2018 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, подія і склад адміністративного правопорушення відсутні, відтак провадження в справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши пояснення правопорушника та його захисника на підтримку поданої апеляції, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що суддя місцевого суду визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного спяніння відповідно до встановленого порядку.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 - у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Проведення «тесту на місці», як зазначає апелянт законодавець у такому випадку не передбачає, тому апеляційні доводи про те, що поліцейські не запропонували пройти ОСОБА_4 «тест на місці» є неспроможними.

Із оглянутого апеляційним судом відеозапису із нагрудної камери поліцейських вбачається, що ОСОБА_2 відмовився направитись до найближчого закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про формальний підхід до встановлення фактичних обставин справи, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 04 листопада 2018 року серії БД № 208506 щодо ОСОБА_2, у якому він власноручно зазначив, що він «не зміг пройти з поліцейськими на медичну експертизу, тому що мав обумовлений графік роботи з абонентами» (а.с.1);

- інформацією зафіксованою на диску відеофіксації події з нагрудних камер працівників поліції, де зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження огляду в медичному закладів, у зв'язку з підозрою на наркотичне сп'яніння, яку ОСОБА_2 особисто озвучив (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 04 листопада 2018 року, про відмову ОСОБА_2. пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку (а.с.3,5).

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження у справі, відповідно до ст.247 КУпАП, (зокрема п.1 ч.1.ст.247 КУпАП на чому акцентує увагну апелянт) , відсутні.

Також апеляційний суд вважає надуманими мотиви відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога, за невиконання саме якої законом передбачено адміністративну відповідальність.

Допитані при апеляційному розгляді за клопотанням захисника свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 пояснили, що вони не були безпосередніми очевидцями розмови між працівниками поліції та водієм ОСОБА_2, отже їхні свідчення жодними чином не підтверджують вимоги апеляційної скарги.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 26 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - адвоката Матвіївої Є.І. в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.