Справа № 174/373/18
п/с 3/174/83/2018
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2018 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Данилюк Т.М., за участю секретаря Шарапової О.О., адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Верхньодніпровського ВП Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, працює ПАТ ОГКХ філія «Вільногірський ГМК», ГТВ, водій, -

якому згідно ст.268 КУпАП розяснені його права та обовязки,-

В С Т А Н О В И В:

02.05.2018 року, о 15 год. 00 хв., в м.Вільногірську, кооператив «Сонячний» гараж 49, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, невиразна мова), в присутності двох свідків від проходження огляду на стан спяніння відповідно до встановленого порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_2, свою вину у вчиненні данного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 02.05.2018 року, прийшов з нічної зміни, домовився з хлопцем ОСОБА_4, за ремонт його автомобілю «ВАЗ-2101», коли той відремонтував, та він прийшов забирати його, то авто було з пробитим колесом. Із - за цього між ними виникла сварка, викликали поліцію та склали протокол. Спиртні напої не вживав, не відмовлявся проходити медичне освідчення, йому це не пропонували, хоча в відділ поліції його забирали. Посвідчення водія було з ним, його працівник поліції оглядав, але не вилучив. Постанова про накладення адміністративного стягнення від 02.05.2018 року не відповідає дійсності, так як йому про неї нічого не відомо. До того ж свідками в протоколі зазначені особи, з якими в нього виник конфлікт та завязалась сварка.

В подальшому в судове засідання не зявився, просив справу розглядати та закінчувати без його участі, за участі його адвоката ОСОБА_1

06.08.2018 р., адвокатом ОСОБА_1М, було подано заяву про закриття провадження по справі, у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення та надано копію листка непрацездатності на підтвердження поважності неявки в судове засідання ОСОБА_2 від 24.07.2018 року.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами відповідно ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_2 в судовому засіданні, його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 065980 від 02.05.2018 року, відповідно до якого, водій ОСОБА_2, 02.05.2018 року, о 15 год. 00 хв., в м.Вільногірську, кооператив «Сонячний» гараж 49, керував транспортним засобом- автомобілем ВАЗ 2101 н/з НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, невиразна мова), в присутності двох свідків від проходження огляду на стан спяніння відповідно до встановленого порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були допитані в ході судового розгляду.

Так, свідок ОСОБА_4 показав, що з ОСОБА_2 знайомий, неприязні до нього немає. 02.05.2018 року до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням відремонтувати автомобіль, залишив автомобіль, сам взяв велосипед, поїхав в місто на «сабантуй». Він відремонтував автомобіль, зателефонував ОСОБА_2, сказав, щоб забирав автомобіль. Тарас приїхав в неадекватному стані, сказав, щоб він заплатив за ремонт автомобіля, він витяг пачку грошей, почав нею махати, махав грошима і перед ОСОБА_5, «варив воду» він довго. Садили його в автомобіль, він опирався, потім він все таки поїхав, невдовзі приїхав, став питати, де його сумка, хоча його сумка висіла у нього на плечі, потім він знову поїхав, а коли він третій раз приїхав на пустому скаті, за ним їхала поліція. Зупинились, спитали, хто водій, ОСОБА_2 сказав, що автомобіль його, але він не їздив. Працівник поліції потрогав мотор, він був гарячий, у нього спитали за документи, він сказав, що немає, але в нього була сумка, потім він показав документи, йому запропонували їхати на медосвідування, він відмовився, пропонували двічі.

Свідок ОСОБА_5 показав, що з ОСОБА_2 знайомий давно, неприязні до нього немає. Це було 02.05.2018 р., він знаходився в гаражному кооперативі «Сонячний», де у нього є гараж, туди прийшов приблизно об 11 год., коли йшов до себе в гараж, зайшов в гараж до ОСОБА_4, там ще був Лисенко, ОСОБА_4 ремонтував автомобіль ОСОБА_2, поспілкувався з ними хвилин 5, сказав, що буде в себе в гаражі, щоб вони прийшли до нього поспілкуватись. Через годину-півтори ОСОБА_4 з Лисенком підїхали до його гаража на автомобілі ОСОБА_2, ОСОБА_4 передзвонив ОСОБА_2, щоб він забрав автомобіль. Через 20-30 хв. Тарас приїхав на велосипеді, сказав, щоб він розрахувався за ремонт автомобіля і щоб їхав, ОСОБА_2 не зрозумів, почалась неприязна розмова, штовханина, ще раз попросив, щоб він поїхав, потім він все таки поїхав і через хвилин 5 повернувся. Просили його поїхати, рази три він їздив, потім приїхав на пробитому колесі, а за ним зразу їхала поліція. Працівники поліції почали складати протокол та перевіряти документи. Потім ОСОБА_4 замінив спущене колесо на автомобілі ОСОБА_2, співробітник поліції сів за кермо автомобіля ОСОБА_2 і вони поїхали. Склали протокол за керування автомобілем в нетверезому стані. Підписував протокол там, де він і складався, в гаражному кооперативі. Прізвище того, хто складав протокол, не памятає. Крім протоколу нічого не підписував. На «102» телефонував з приводу того, що людина в нетверезому стані їздить на автомобілі, створював проблеми особисто йому, грубив.

Таким чином, суд, виходячи з даної вимоги закону, сукупності досліджених по справі доказів, при їх системному аналізі вважає, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 02.05.2018 року мали місце; вина правопорушника ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена письмовими матеріалами справи, показами свідків та його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковано вірно.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в праві про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення пропущено строки, передбачені статтею 38 КУпАП України.

Згідно ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а у разі відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи, але при наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи або про її закриття.

Приймаючи до уваги той факт, що протокол про адміністративне правопорушення складено 02.06.2018 року по факту скоєння адмінправопорушення 02.05.2018 року, на день прийняття рішення судом - тобто на 06 серпня 2018 року, сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП - три місяці, то справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, слід закрити в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Судовий збір стягненню не підлягає, оскільки адміністративне стягнення на порушника не накладалося .

Керуючись ст.ст. ч.1 ст.130, 38, 283-285 КУпАП, суддя ,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі, стосовно ОСОБА_2, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Т.М.Данилюк