КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/621/2018
Категорія: ч. 3 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Хлівнюка М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді накладення штрафу в дохід держави у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 24 копійки.

Як встановлено постановою судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 003110 встановлено, що 05.08.2018 о 13 год. 40 хв. гр. ОСОБА_2 у м. Ірпені Київської області по вул. Ново-Оскольській, 44, керував мопедом марки «HONDADIO» б/н з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, неадекватна поведінка). Від проведення огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що з оскарженою постановою він не згодний у зв'язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт у поданій скарзі, у протоколі від 05.08.2018 серія ОБ № 003110 зазначено, що патрульними були виявлені у нього такі ознаки алкогольного сп'яніння, як різкий запах алкоголю з порожнини рота та неадекватна поведінка, проте, як вказує апелянт, йому не зрозуміло, що для цих патрульних є неадекватна поведінка та яким нормативно-правовим актом на патрульну поліцію покладено обов'язок визначати адекватність поведінки громадян України. Далі особа, яка склала протокол, зазначає, що він, ОСОБА_2, відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на стан алкогольного сп'яніння.

Проте, незважаючи на вимоги п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735), в якому зазначається про те, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, згідно протоколу та поясненням свідків, апелянту було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, однак водій відмовився від проходження такого огляду.

За таких обставин, направлені до суду матеріали та їх аргументація, як вважає апелянт, є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тож суд, як зазначається у скарзі, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на думку апелянта, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду та відсутність підстав для притягнення апелянта до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу апелянт і на те, що в матеріалах справи відсутнє його направлення до найближчого закладу охорони здоров'я, що свідчить про те, що поліцейський в установленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, і таким чином, водій був позбавлений можливості в установленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Крім того, як вважає апелянт, не було взято до уваги судом те, що свідки у своїх поясненнях зазначають, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, проте, жодного слова у їх поясненнях щодо наявності у нього ознак сп'яніння не має.

Зазначає апелянт і про те, що на засіданні, яке відбулось 20.08.2018, він показав наявний у нього запис подій, що відбулись 05.08.2018 під час складання відносно нього протоколу про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, і суд переніс розгляд справи на 27.08.2018 для виклику в судове засідання свідків та запропонував йому написати пояснення, в яких він зазначив, що не визнає своєї вини, а також вказав, що після зупинки його патрульними було з'ясовано, що водійських прав у нього немає, і про те, що поліцейськими було з'ясовано, що відповідно до бази даних «АРМОР» він вже притягався за ст. 130 КУпАП, і коли 27.08.2018 він прибув в установлений судом час та розгляд справи, йому через 3 години очікування засідання, помічник судді повідомив , що його визнали винним, і як убачається з матеріалів справи свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_6 в судовому засіданні не опитувались.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, обґрунтовуючи свій висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, суддя, крім визнання своєї вини самим порушником, послався на матеріали адміністративної справи № 367/5627/18, протокол про адміністративне правопорушення ОБ № 003110 та інші матеріали справи.

Разом з тим, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції встановлено, що цей висновок, так само як і саме судове рішення, не можуть бути визнані законними та обґрунтованими, з огляду на таке.

По-перше, ч. 3 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, у складеному щодо ОСОБА_5, а не ОСОБА_2 протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 003110 від 05 серпня 2018 року, так само як і в оскаржуваному судовому рішенні, відсутнє будь-яке посилання на те, що дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинені ОСОБА_2, який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп'яніння.

Більш того, у відповідності до вимог пунктів 4, 5 розділу VII. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, яким регламентуються особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. Крім того, у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, вказані вимоги відповідної Інструкції дотримані не були, оскільки, при направленні матеріалів справи до суду, жодної із зазначених вище довідок долучено не було, окрім роздруківки з бази даних про адміністративну практику на «ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.», хоча за паспортними даними та даними, які містяться у попередніх судових рішеннях правильним прізвищем останнього є ОСОБА_2.

По-друге, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, з посиланням на вимоги п. 7 Розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно дост. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, як це передбачено п. 6 Розділу ІХ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_2 не містять у собі беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані.

Ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в письмових поясненнях свідків не відображено, а на відеозапису з відеореєстратора поліцейського, який було додано до протоколу та який триває менше однієї хвилини не зафіксовано, що ОСОБА_2 пропонувалося спочатку пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а потім, після його відмови, у найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості спростувати доводи апеляційної скарги, в яких апелянт заперечує факт вчинення ним дій, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведені обставини, незважаючи на те, що ОСОБА_2 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, дозволяють зробити висновок про те, що у даному випадку матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо останньогоне містять в собі належних та допустимих доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а тому оскаржувана постанова не може бути визнана законною та обґрунтованою.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини, а також вимоги ст. 62 Конституції України про те, що будь-яке обвинувачення, в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, суд апеляційної інстанції, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою ОСОБА_2, вважає за необхідне вказану скаргу задовольнити; постанову суддіІрпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Саранюк Л.П.