Провадження № 33/824/1187/2018 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія: ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В. С. за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою:АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 07 серпня 2018 року близько 06 години 31 хвилин в м. Києві по вул. Васильківська, 91, керував автомобілем марки"Фольксваген", з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу "Драгер" у присутності двох свідків, результат якого становить 0, 71‰.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що постанова судді першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, при винесенні постанови порушено норми матеріального та процесуального права. Вказує, що дії працівників патрульної поліції про проведення його огляду за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер Alkotest 6820" є незаконними, оскільки вказаний технічний засіб не зазначений в Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожньогого руху, затвердженого наказом МВС від 01.03.2010 року № 33. Зазначає, що з результатами тесту на стан сп'яніння він не був згодний та вимагав від працівників поліції доставити його в медичний заклад для виявлення стану сп'яніння, проте йому було безпідставно відмовлено. Вказує, що працівники поліції здійснювали на ньогопсихологічний тиск, погрожували вилученням транспортного засобу та поміщенням його на штрафний майданчик.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, приходжу до наступного висновку.

Наведені апелянтом причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги визнаються судом поважними, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови суду від 26 вересня 2018року.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення без його виклику, суд першої інстанції порушив його право на захист є безпідставним.

Як убачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_3 судом першої інстанції направлялися двічі повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с. 7, 8). Проте, ОСОБА_3 . в судові засідання не з'явився та не повідомив суду причини своєї неявки.

Таким чином суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.268 КУпАП та розглянув справу у відсутність ОСОБА_3, врахувавши при цьому скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

До того ж права ОСОБА_3 були реалізовані в суді апеляційної інстанції де він надав суду свої пояснення по суті правопорушення та навів доводи на свій захист. Проте, будь-яких вагомих доказів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП ним не надано.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що ОСОБА_3 07 серпня 2018 року близько 06 години 31 хвилин, в м. Києві, по вул. Васильківська, 91, керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненому підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 160464 від 07.08.2018 року, який підписаний ОСОБА_3 та свідками, поясненнями ОСОБА_3 в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких він зазначив, що згоден з протоколом про адміністративне правопорушення та зобов'язується не керувати транспортним засобом протягом доби; роздруківкою тестування проведеного за допомогою приладу «ДРАГЕР», відповідно до якої гр. ОСОБА_3 07.08.208 року перебував в стані алкогольного сп'яніння, результат становить 0,71‰; актом огляду на стан сп'яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стосовно доводів, що спеціальний технічний засіб Drager «Alkotest 6820», який використовувався працівниками поліції для визначення стану сп'яніння, відсутній у державному реєстрів медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, апелянтом будь яких доказів не надано, тому його доводи, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як вбачається яз матеріалів справи ОСОБА_3 погодився з результатом тесту в присутності свідків та в своїх поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що: «згоден з протоколом про адміністративне правопорушення та зобов'язується не керувати транспортним засобом протягом доби». Також сам огляд проводився в присутності свідків, та з дотриманням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Таким чином, посилання апелянта на те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на виявлення стану сп'яніння в закладі охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_3 та його представника наданих в суді апеляційної інстанції про відсутність в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони суперечать об'єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення апеляційна скарга не містить.

Твердження апелянта про винесення постанови без всебічного з'ясування обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно.

Порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко