Провадження № 3/592/2227/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков І. Г. , розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт Терни, Недригайлівського р-ну, Сумської обл. , який проживає та зареєстрований за адресою: 40002, АДРЕСА_1, одруженого (перебуває з 24.09.1988 року в офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3) , який має вищу освіту (у 1987 році закінчив Сумське вище артилерійське командне училище, кваліфікація інженер по експлуатації артилерійського озброєння, у 1999 році закінчив Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого, кваліфікація юрист) , українця, громадянина України, військовозобов'язаного (старший лейтенант запасу, майор міліції у відставці) , пенсіонера МВС, раніше не судимого, раніше до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, не притягався, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 02.02.2003 року ВМ СМВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП НОМЕР_1, -

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 450/2018 від 24.10.2018 року вбачається, що старший оперуповноважений Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітан поліції Черевко Андрій Олександрович, у рамках Законів України "Про Національну поліцію" , "Про запобігання корупції" , Постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року № 877 "Про затвердження Положення про Національну поліцію" , "Положення про Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України" , затвердженого наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 3 від 16.11.2015 року, керуючись ст. ст. 1, 3 Закону України "Про запобігання корупції" , з додержанням вимог ст. ст. 254 - 256 КУпАП, склав протокол стосовно: ОСОБА_1; ІНФОРМАЦІЯ_1; уродженця смт. Терни, Недригайлівський район, Сумська область; громадянина України; місце проживання: АДРЕСА_1; місце роботи (проходження служби) : відділ оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської обласної державної адміністрації; посада: начальник відділу; назва, реквізити документа, що посвідчує особу: паспорт серія НОМЕР_2, виданий Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області, 02.02.2003 року; код: НОМЕР_1; телефон: НОМЕР_3 який несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, як особа яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги фінансового контролю, що відноситься до адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за що встановлена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. ОСОБА_1 роз'яснено положення ст. 268 КУпАП, а саме, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу. Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи) , який вирішує справу, є обов'язковою. ОСОБА_1 роз'яснено положення ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. ОСОБА_1 роз'яснено, що згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. ОСОБА_1 роз'яснено, що згідно зі ст. 59 Конституції України, згідно з якою кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є ввільним у виборі захисника своїх прав. ОСОБА_1 роз'яснено, що згідно зі ст. 63 Конституції України, згідно з якою особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Суть адміністративного правопорушення. В справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) , отримано докази, тобто будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку Управлінням захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України даним протоколом виявлено та встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яке своїми діями вчинив начальник відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської обласної державної адміністрації (далі - Сумської ОДА) ОСОБА_1 , котрий як особа, що припиняє виконання функції держави та будучи суб'єктом декларування, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, що передбачено абзацом першим ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" . Відповідно до наказу від 07.07.2015 року за № 55-к "Про призначення ОСОБА_1 " ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА з 08.07.2015 року по переведенню з сектору внутрішнього аудиту Сумської ОДА як такого, який перебуває в кадровому резерві на зазначену посаду, з оплатою праці згідно штатного розпису. З серпня 2014 року ОСОБА_1 перебуває на державній службі в Сумській ОДА та 20.08.2014 року прийняв Присягу державного службовця. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган) , одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби, що зазначено у ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну службу" . Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну службу" , посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців. Відповідно абазу 2 п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про державну службу" категорія "Б" - посади керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників. Із викладеного, відповідно до п. п. "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" , начальник відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією. Конституцією України, а саме: ст. 19 зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну службу" , принцип державної служби полягає у законності, тобто обов'язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім цього, державний службовець зобов'язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції, що зазначено у ч. 1 ст. 8 Закону України "Про державну службу" . У ч. 5 ст. 32 цього ж Закону, на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом України "Про запобігання корупції" . Згідно абзацу п'ятнадцятому ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" , суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону. Отже, начальник відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" , є суб'єктом декларування. У ході аналізу отриманих доказів встановлено, що начальник відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА ОСОБА_1 23.06.2016 року особисто під підпис був попереджений про наступне через дві місяці вивільнення із займаної посади у зв'язку зі змінами в організації праці. Наказом начальника управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА від 05.09.2016 року за № 55-к "Про звільнення ОСОБА_1 " ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА з 06.09.2016 року у зв'язку зі скороченням чисельності працівників управління (пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю) . В цей же день відповідно до книги руху трудових книжок та вкладишів до них ОСОБА_1 отримав трудову книжку та відповідно платіжного доручення від 06.09.2016 року №129 з ним проведено остаточний розрахунок, що передбачено ст. 47 КЗпП. Згідно ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" , особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті З цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, редакція з 30.03.2017 року. Особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, редакція до 30.03.2017 року. Із викладеного, змін щодо обов'язку суб'єкта, передбаченого п. п. "в" ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" , подання декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: перед звільненням, не змінено і не виключено. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції" , Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону. Так, згідно п. п. 1 п. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10.06.2016 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" , яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088 та із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016 року, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року за № 1153/29283 і набрало чинності з 23.08.2016 року, Національне агентство з питань запобігання корупції (за текстом - НАЗК) визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи. Крім цього, зазначена у пункті 1 цього ж рішення декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Так, до першого етапу - з 00 годин 00 хвилин 01.09.2016 року для декларацій (повідомлень) та суб'єктів декларування, щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01.09.2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці. Згідно примітки ст. 50 Закону України "Про запобігання корупції" , до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, відносяться особи, посади яких належать до посад державної служби категорії "А" або "Б" . Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (за текстом - Порядок) , затвердженого Рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016 року, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб'єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" . Так, згідно публічної частини "Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування" (за текстом - Реєстр) , декларація ОСОБА_1 при припиненні діяльності, пов'язаної з виконанням функції держави, зареєстрована в Реєстрі 16.08.2018 року о 09 годині 55 хвилин. Підтвердженням усіх умисних дій ОСОБА_1 є витяг послідовності дій користувача "Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування" з відомостями про те, що декларацію перед звільненням ОСОБА_1 створив, почав заповнювати та подав 16.08.2018 року. Згідно листа НАЗК від 02.03.2017 року № 03-05/4886/17, дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи "Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" співпадає з фактичною датою подання суб'єктами декларування документів до Реєстру. Під час аналізу доказів та складання протоколу не встановлено будь-яких підстав, причин, які перешкоджали ОСОБА_1 відповідально поставитись до виконання своїх обов'язків, належним чином виконати вимоги передбачені ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" , але останній своїми діями зробив це несвоєчасно. Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов'язаним із корупцією правопорушенням. Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а, отже, не можуть бути визнані як малозначними. Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Склад указаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов'язкового елементу об'єктивної сторони, в той час як обов'язковим елементом об'єктивної сторони формального складу завжди є діяння. Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог статті 22 КУпАП. Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу. Таким чином, незалежно від виду суб'єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов'язком є діяти лише в рамках закону (дозволено робити тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України) . Статтею 68 Конституції України окреслено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків. Із вищевикладеного, ст. 23 КУпАП мета адміністративного стягнення - виховання правопорушника в дусі додержання законів України, а також запобігання нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами, може бути досягнута притягненням начальник відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Таким чином, начальник відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА ОСОБА_1 06.09.2016 року фактично припинив діяльність, пов'язану з виконанням функції держави та своїми діями які є умисними, несвоєчасно, а саме: 16.08.2018 подав без поважних причин декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: перед звільненням, що є вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією передбаченого ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" , відповідальність за що встановлена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Дата вчинення правопорушення: 16.08.2018 року. Дата та момент виявлення правопорушення, пов'язаного з корупцією є оцінка доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, який встановлений даним протоколом 24 жовтня 2018 року. Факт правопорушення підтверджується: протоколом № 450/2018 та доказами, що зазначені у описі до справи. Місце вчинення правопорушення: м. Суми, вул. Штепівська 24 (вхідний № 45716 від 26.10.2018 року) (а. с. 1 - 9) .

Із змісту висновку (в порядку ч. 1 ст. 250 КУпАП) у адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, наданого в судовому засіданні прокурором, який бере участь у розгляді справи, - начальником відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Сумської області Сіриком Денисом Сергійовичем вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного УЗЕ в Сумській області ДЗЕ НП України, який розглядається судом, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Виклад фактичних обставин адміністративних правопорушень. Начальника відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА ОСОБА_1 згідно наказу від 05.09.2016 року № 55-к звільнено з 06.09.2016 року із займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності працівників та у цей же день видано трудову книжку та проведено повний розрахунок. Водночас, ОСОБА_1 таку декларацію подано лише 16.08.2018 року. Даних щодо поважності причин несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 не надано. Згідно ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" , особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (за текстом - Порядок) , затвердженого Рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016 року, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. У порушення вказаних норм вказана декларація подана ОСОБА_1 лише 16.08.2018 року, тобто майже через 2 роки після звільнення. Слід зазначити, що подолання корупції та пов'язаним з корупцією проявам в Україні є серйозною проблемою, не розв'язання і загострення якої визначає міжнародне становище держави та політичний імідж у світі. Важливу роль у протидії таким проявам відведено адміністративному законодавству. Про це свідчить спрямованість Закону України "Про запобігання корупції" на широке застосування адміністративної відповідальності за діяння, пов'язані з корупцією. Ефективність протидії адміністративним правопорушенням, пов'язаним з корупцією, значною мірою залежить від правильної їх кваліфікації, яка є важливим етапом застосування відповідних норм антикорупційного законодавства. Саме від правильності та повноти встановлення сукупності об'єктивних і суб'єктивних ознак складу адміністративного правопорушення буде залежати законність притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Вважаю, що у даному випадку наявні усі елементи складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яке інкримінується ОСОБА_1 . Так, за порушення вимог фінансового контролю, зокрема, в частині несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлена відповідальність за ст. 172-6 КУпАП, відповідно до примітки якої суб'єктами такого правопорушення є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті З Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) , до яких, зокрема, відносяться і державні службовці. ОСОБА_1 на момент звільнення з посади та виникнення у нього обов'язку подати декларацію перед звільненням був державним службовцем, якого наказом від 07.07.2015 року за № 55-к призначено на посаду начальника відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА, а, отже, є суб'єктом указаного адміністративного правопорушення. Суб'єктивна сторона правопорушення характеризує ставлення особи до власних дій або бездіяльності. У даному випадку ОСОБА_1 безвідповідально поставився до виконання обов'язку, покладеного на нього Законом України "Про запобігання корупції" , за що встановлена адміністративна відповідальність. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Об'єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини, які визначають зміст та порядок законної діяльності суб'єктів владних повноважень, який встановлює законодавець. У даному випадку такий порядок ОСОБА_1 був порушений. Об'єктивна сторона правопорушення передбачає відповідальність за діяння у формі дії, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Також він вважає за необхідне наголосити, що адміністративне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , не може бути визнано як малозначне. Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) , уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення, не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам. За своєю правовою конструкцією склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним і не передбачає настання жодних суспільно небезпечних наслідків. Разом з тим, відсутність істотної шкоди інтересам суспільства, а також відсутність прямого умислу на вчинення правопорушення, не є критерієм, за яким можливо оцінити малозначність діяння, оскільки, відповідно до принципу індивідуалізації, дії ОСОБА_1 щодо невиконання вимог фінансового контролю, у подальшому можуть слугувати негативним прикладом для інших суб'єктів владних повноважень. Враховуючи викладене, він просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. , що дорівнює 50 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян. Зазначений висновок він просив долучити до матеріалів справи (а. с. 87 - 89) .

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив про те, що не вчинив жодних дій, направлених на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто він не вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Також він пояснив про те, що з 05.09.2016 року він звільнений з посади начальника відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської обласної державної адміністрації на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці, а саме: у зв'язку із скорочення штату працівників. На теперішній час він є пенсіонером МВС та не є особою, що припиняє виконання функції держави, не є суб'єктом декларування, не є особою, уповноваженою на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а відтак він не є суб'єктом адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Він просив провадження в справах про адміністративні правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор - начальник відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Сумської області Сірик Денис Сергійович просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 850 грн. , що дорівнює 50 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян.

Вислухавши пояснення та думку ОСОБА_1 , думку та висновок (в порядку ч. 1 ст. 250 КупАП) прокурора - начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Сумської області Сірика Д. С. , дослідивши письмові докази справи, прихожу до наступного висновку.

Із змісту ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають, у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Із змісту листа керівника Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції (Національне агентство) "Про направлення матеріалів" № 20-04/36785/18 від 22.08.2018 року Онищука О. Є. , адресованого Головному управлінню Національної поліції в Сумській області, вбачається, що Національним агентством з питань запобігання корупції відповідно до пункту 10 Плану проведення перевірок Національним агентством з питань запобігання корупції на 2018 рік, затвердженого рішенням Національного агентства від 03 листопада 2017 року № 1094, на підставі наказу Голови Національного агентства від 25 червня 2018 року № 84/18 та направлення на перевірку від 25 червня 2018 року № 20-24/35/18 було проведено планову перевірку дотримання вимог Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) у Сумській обласній державній адміністрації (далі - Сумська ОДА) . Перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1, який 05.09.2016 року був звільнений з посади начальника відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської ОДА у зв'язку із скороченням чисельності працівників управління, на підставі наказу Управління взаємодії з правоохоронними органами Сумської ОДА від 05 вересня 2016 року № 55-к, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (декларацію перед звільненням) . Згідно з частиною другою статті 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (декларація перед звільненням) . Згідно з підпунктом 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого Рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3 "Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року № 959/29089 декларація суб'єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Таким чином, ОСОБА_1 з 01 січня по 06 вересня 2016 року включно був зобов'язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (декларацію перед звільненням) , шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства в Реєстрі. Однак, під час проведення перевірки було виявлено відсутність в Реєстрі декларації ОСОБА_1 , як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (декларація перед звільненням) . Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 49 Закону якщо за результатами контролю встановлено, що суб'єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб'єкта про факт неподання декларації, і суб'єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною другою статті 45 Закону. Керуючись вищезазначеною нормою Закону, Національним агентством листом від 10 серпня 2018 року № 20-04/34460/18 було направлено ОСОБА_1 повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (декларації перед звільненням) , яким звернуто увагу на необхідність подання такої декларації в порядку, визначеному частиною другою статті 45 Закону. Після отримання повідомлення ОСОБА_1 16 серпня 2018 року о 09 годині 55 хвилин (унікальний ідентифікатор повідомлення "947е79f7-5963-4с6f-ае00-сеа9еff3bddd") було подано декларацію перед звільненням. Отже, ОСОБА_1 було несвоєчасно подано без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (декларацію перед звільненням) , чим порушено вимоги частини другої статті 45 Закону. За несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) . Було встановлено, що обов'язок подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (декларації перед звільненням) виник за місцем роботи ОСОБА_1 - Сумська обласна державна адміністрація, за адресою: 40000, м. Суми, площа Незалежності, 2. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" , підпунктом 4 пункту 4 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Національна поліція вживає заходів з метою виявлення і припинення кримінальних та адміністративних правопорушень. Відповідно до абзацу чотирнадцятого частини першої статті 1 Закону органи Національної поліції віднесені до спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції. Крім того, відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 255 КУпАП протоколи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 172-6 КУпАП, мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції. Враховуючи відсутність територіальних органів Національного агентства, з метою повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, а також для забезпечення реалізації інших законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та вимог статей 251, 252, 254 - 256, 259, 268 КУпАП, він направив копії матеріалів з порушених питань для встановлення наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, та у разі необхідності вжиття відповідних заходів реагування (а. с. 15 - 17) .

Судовим розглядом було встановлено, що ОСОБА_1 05.09.2016 року був звільнений з посади начальника відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської обласної державної адміністрації на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці, а саме: у зв'язку із скорочення штату працівників.

На теперішній час він є пенсіонером МВС та не є особою, що припиняє виконання функції держави, не є суб'єктом декларування, не є особою, уповноваженою на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а відтак він не є суб'єктом адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, судовим розглядом було встановлено, що Національним агентством листом від 10.08.2018 року № 20-04/34460/18 було направлено ОСОБА_1 повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (декларації перед звільненням) , яким звернуто увагу на необхідність подання такої декларації в порядку, визначеному ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" (а. с. 15 - 17) .

Згідно ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, за минулий рік.

Оскільки наказом начальника управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської обласної державної адміністрації від 05.09.2016 року за № 55-к "Про звільнення ОСОБА_1 " ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу оборонної та кадрової роботи управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської обласної державної адміністрації з 06.09.2016 року у зв'язку зі скороченням чисельності працівників управління (на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України) , відтак він є особою, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" , та яка зобов'язана наступного року після припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" , за минулий рік.

Згідно Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 23.03.2017 року о 19 годині 32 хвилини подав декларацію за 2016 рік, тобто за минулий рік (а. с. 10) .

Отже, ОСОБА_1 безумовно не є особою, зазначеною у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" , яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, у 2018 році ОСОБА_1 не був зобов'язаний подавати декларацію за 2016 рік, оскільки 2016 рік є періодом, який охоплений раніше поданою декларацією.

Вимогами ст. 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при наявності вини у вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це встановлено ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати) . Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена судовою палатою у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму листі "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією" № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначила про те, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в листі Апеляційного суду Сумської області "Узагальнення щодо розгляду справ про корупційні правопорушення місцевими загальними судами Сумської області у 2017 році" № 01-11/51/18 від 03.07.2018 року, із змісту якого вбачається, що зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вимог Закону України "Про запобігання корупції" слід зробити висновок про те, що суб'єктивна сторона наведеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки підтверджуються фактом самостійного подання у 2017 році декларації за 2016 рік.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують ці твердження, в матеріалах справи немає та прокурором не було надано.

Крім того, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_1 мотивів для уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки про отримання доходів він правдиво засвідчив у щорічній декларації за 2017 рік, що також свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю доходів суб'єкта декларування.

Таким чином, судовим розглядом було встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього не було мотиву вчинити порушення закону. Поза його волею перебувало настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи наведене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений в ст. 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки.

Законом визначено склад будь-якого адміністративного правопорушення, який полягає у сукупності об'єктивних та суб'єктивних ознак, що характеризують протиправну, винну дію або бездіяльність як склад адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб'єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені та не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, прихожу до висновку про те, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Згідно п. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Прокурором належними доказами не доведено та не спростовано доводи ОСОБА_1 про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю.

Вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Тобто ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності, передбаченій ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 172-6, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено, - ОСОБА_1.

Копію постанови вручити під розписку. У разі якщо копія постанови буде вислана, про це зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.Г. Бичков