КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2014 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

06 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2014 року, а провадження в справі відносно неї закрити.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 22.04.2014 року, в якому просить поновити їй пропущений строк, оскільки вона не повідомлялась про час та місце розгляду даної справи, внаслідок чого не була присутня при винесенні оскаржуваної постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2014 року та не отримувала її копію, а про існування цієї постанови вона дізналась від свого представника, який 22.10.2018 року ознайомився з матеріалами даної справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи клопотання на обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2014 року, вважаю, що підстави для поновлення цього строку відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції належним чином повідомляв ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, яку остання повідомляла інспектору ДПС при складанні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім цього, згідно даних, що містяться в матеріалах справи, зокрема рапорту інспектора ДПС ГУ МВС України в м. Києві від 03.04.2014 року (а.с. 5), пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с. 3) та розписки гр. ОСОБА_4 про залишення на зберіганні автомобіля «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування даним транспортним засобом (а.с. 4), остання була обізнана про те, що 03.04.2014 року відносно неї був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП, однак ОСОБА_1 подальшим рухом справи щодо неї не цікавилась, поставилась до цього питання байдуже і апеляційну скаргу на оскаржувану постанову судді від 22.04.2014 року подала лише 06.12.2018 року, за сплином більш ніж чотирьох років з дня її винесення, тобто поза межами строку визначеного ст. 294 КУпАП.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03), «…сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява №8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003 року).

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на її необізнаність про прийняте судом рішення, як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки цей строк був досить тривалим, а інших обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для оскарження судового рішення у передбачений термін, остання у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2014 року не навела, а тому у поновленні пропущеного строку слід відмовити.

Оскільки з апеляційною скаргою на постанову судді від 22.04.2014 року ОСОБА_1 звернулась лише 06.12.2018 року, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на її оскарження, то у відповідності з вимогами ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення вказаного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП та повернути ОСОБА_1 її апеляційну скаргу на цю постанову разом доданими до неї матеріалами.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова