Провадження № 33/792/147/18
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Інжиєвської Ю.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватного підприємця, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 08.11.2017 року о 23 год. 32 хв. в м. Хмельницькому по проспекту Миру, 78/1, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія в закладі охорони здоровя (ХОНД).

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року.

Постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

Вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що згідно відео з нагрудних камер поліцейських, його зупинили о 23 год. 25 хв. 08.11.2017 року, а тому фізично о 23 год. 32 хв. він не міг керувати транспортним засобом.

Стверджує, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, помилка допущена в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки місце та час, зазначені в протоколі, не відповідають даним, які зафіксовані на відео.

Крім того, дата та час на нагрудних камерах, відео реєстратора та в протоколі різні, що не дає можливості встановити точний час зупинки автомобіля та керування ним, що унеможливлює встановлення наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що огляд на стан алкогольного спяніння проводився з використанням спеціального технічного засобу «Алкотест Драгер», який відсутній в переліку технічних засобів, передбачених Наказом МВС України від 01.03.2010 року за №33.

У лікаря огляд на стан алкогольного спяніння проводився з використанням спеціального технічного засобу «Алкотест Драгер», хоча він наполягав на проведенні огляду шляхом відбору крові. Зразки крові у нього ніхто не відбирав.

Заслухавши ОСОБА_3 та його захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 09 листопада 2017 року був складений інспектором роти № 4 батальйону УПП у м. Хмельницькому, лейтенантом поліції ОСОБА_4, того ж дня, о 23 год. 32 хв., в м. Хмельницькому, по проспекту Миру, 78/1, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія, в закладі охорони здоровя (ХОНД), чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог законодавства, що є підставою для скасування постанови суду, на увагу не заслуговують, оскільки в протоколі чітко зазначено суть вчиненого ним правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що місце і час, зазначені в протоколі, не відповідають даним, які зафіксовані на відео, не спростовують висновок суду про визнання цього правопорушення саме ним.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані спяніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Як видно з даних запису з камер поліцейських, поліцейськими неодноразово зверталась увага, в тому числі свідків, про наявність підстав вважати, що у водія ОСОБА_1 наявні ознаки перебування в стані спяніння. Стан спяніння, в подальшому, було зафіксовано в результаті проведення огляду поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність будь-яких ознак спяніння в ОСОБА_1

Зважаючи, що поліцейськими було встановлено факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, що відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відображено в протоколі (а.с. 1), в протоколі про адміністративне правопорушення не потрібно було відображати ознаки такого спяніння (що є необхідним лише в разі вчинення іншого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмови від проходження огляду на стан спяніння), відтак протилежні твердження апелянта не вказують про наявність підстав вважати, що протокол складений з порушеннями вимог законодавства та не може вважатись доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, підстав вважати його недопустимим доказом ОСОБА_1 не наводить, не встановлено таких обставин і апеляційним судом.

ОСОБА_1 своїм підписом у протоколі підтвердив факт розяснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, відтак підстав вважати, що не розясненням його прав порушено його право на захист, в апеляційного суду немає.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Як встановлено місцевим судом, вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія БР №238490 від 09.11.2017 року, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відеозаписом із нагрудного відеореєстратора працівників поліції, роздруківкою алкотестера драгер ARBH-0632, згідно з якою ОСОБА_1, 08.11.2017 року перебував в стані алкогольного спяніння(0,66‰), висновком ХОНД №4520, який підтвердив факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських, та в медичному закладі, на що є посилання в апеляційній скарзі, під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, складення відповідних документів за наслідками такого огляду. Порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, не виявлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що результат проведеного огляду не був показаний поліцейським ні свідкам, ні водію, та огляд проведений в темноті, що, на думку сторони захисту, вказує про наявність підстав сумніватись в достовірності долученої до справи роздруківки, суперечать фактичним обставинам справи та наявним в справі доказам, зокрема, даним акту огляду, з яким погодився ОСОБА_1, засвідчивши зазначені в ньому дані, своїм підписом, та роздруківкою, на якій також стоїть підпис ОСОБА_1

Твердження апеляційної скарги, про неправильне проходження ОСОБА_1 огляду на стан спяніння, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, а саме з допомогою спеціального технічного засобу Drager alcotest 6810 не заслуговують на увагу.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортним засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 визначено процедуру проведення огляду, в тому числі на стан алкогольного спяніння. П. 3 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 1 вересня 2014 року був виданий сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу (серії В № 007604), який засвідчував, що ідентифіковані належним чином газоаналізатори Alkotest…, Interlock XT, код УКТ ЗЕД НОМЕР_2, які серійно виробляються фірмою Drager Safeti AG &ap ;Co. KGaA, Німеччина,відповідали затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14, а також вимогам технічної документації виробника, що давало право виробнику чи його представникам право на ввезення такого засобу вимірювальної техніки на митну територію України.

Згідно листа ДП «Укрметтестстандарт» з набранням чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких і відносяться вимірювачі алкоголю в крові та повітрі, що видихається. При цьому п. 1 статті 17 цього Закону визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Положеннями цього Закону не встановлювалось вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, повязаних з наявністю чинних сертифікатів засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавались Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року. Тому газоаналізатори виробництва компанії Drager Safeti AG &aа ;Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Суд враховує, що газовий аналізатор, з використанням якого проводився огляд ОСОБА_1, вже перебував в експлуатації на території України з 7 липня 2010 року, був занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за реєстраційним номером №У788-14.

Огляд ОСОБА_1 проводився з використанням газоаналізатору Alkotest 6810 (який входить до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 за № 33, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 року за № 262/17557). Вказаний газоаналізатор пройшов відповідну повірку, про що свідчить відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, видане 27.06.2017 року, чинне до 27.06.2018 року та встановлено, що вказаний засіб відповідав вимогам ОСОБА_2 повірки МПУ 066/05-2013, пройшов відповідне калібрування 27.06.2017 року, що свідчить про його придатність до використання.

Підстав вважати, що повірку вказаного приладу проводив орган, який не має на це відповідних повноважень на проведення таких дій не має.

З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги, що огляд ОСОБА_1 на стан спяніння був проведений поліцейськими з порушеннями вимог законодавства, тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, такий огляд є недійсним, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції, з закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Твердження апелянта про те, що він, у вказаний день, вживав лікарський препарат, який містить етанол (алкоголь), не дає підстав апеляційній інстанції для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки не спростовує висновок суду про керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи, особу апелянта, та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_7