КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду м Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 18 травня 2017 року, о 12 год. 10 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1, на 76 км. автошляху Київ-Харків, з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився.

Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначав, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки суть правопорушення викладена без урахування пояснень ОСОБА_2, пояснень свідків, які були присутні при діях працівників поліції, та щодо виклику яких судом відмовлено, без виклику інспектора поліції.

Апелянт зазначав, що відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння здійснена під психологічним тиском працівників поліції та погрозами вилучення у нього автомобіля, у тому числі із застосуванням ними обману. Так, ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу пояснили, що йому слід пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, який знаходиться в м. Києві, оскільки найближчі лікарні не мають спеціального обладнання для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, або сплатити певну суму неправомірної вигоди для уникнення претензій з боку працівників поліції. Крім того, ОСОБА_2 повідомили, що відмова від проходження огляду на стан сп'яніння не тягне за собою позбавлення права керування чи сплати штрафу у значному розмірі, та працівники поліції переконали ОСОБА_2 у необхідності відмовитись від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

ОСОБА_2, побоюючись позбавлення доступу до свого автомобіля, та продовження довготривалих заходів щодо формальної процедури огляду, вимушений був відмовитись від проходження такого огляду.

Крім того, вказував на те, що у ОСОБА_2 не було виявлено жодних ознак стану сп'яніння, передбачених п. 3, 4 розділу IІнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09листопада 2015 року № 1452/735, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В поясненнях свідка ОСОБА_4 зазначено відомості про категоричну відмову ОСОБА_2 від огляду на стан сп'яніння, що не відповідає дійсності, та спростовується даними відеозапису працівників поліції. В поясненнях іншого свідка - ОСОБА_5 йдеться про відмову від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», який не передбачений для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Захисник зазначав, що суддя місцевого суду не викликав для допиту інспектора поліції, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик свідків.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 12 Розділу II вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 18 травня 2018 року, у відповідності до якого, цього ж дня, о 12 год. 10 хв. ОСОБА_2керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1, на 76 км. автошляху Київ-Харків, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: неприродна блідість, сповільненість, звужені зіниці очей, від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху» /а.с. 2/;даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 травня 2018 року /а.с. 3/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18 травня 2018 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 18 травня 2018 року ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння /а.с.а.с. 4, 5/; даними рапорту інспектора роти №4 УПП у м. Борисполі Єгорова Є.О. від 18 травня 2018 року /а.с. 6/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду також досліджено наданий наявний у матеріалах справи відеозапис (файли № та № ) з нагрудної камери інспектора поліції, на якому зафіксовано пропозицію ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я у встановленому законом порядку, та відмову останнього у присутності двох свідків від проходження такого огляду /а.с. 10/.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суддя місцевого суду неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, є необґрунтованими. Як убачається з оскаржуваної постанови, суддя місцевого суду дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі аналізу усіх наявних по справі доказів у їх сукупності.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та пояснення свідків складені з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, та містить у собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у них містяться, як докази у справі про адміністративні правопорушення.

При цьому, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння апелянтом не оспорюється.

Апелянтом не надано доказів на підтвердження його доводів про невідповідність викладених у протоколі відомостей фактичним обставинам справи, а також про здійснення на ОСОБА_2 тиску з боку працівників поліції та висловлювання ними погроз.

Як убачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_2 не оскаржував.

Крім того, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення про здійснення на нього тиску та незаконні дії працівників поліції. Однак зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення або дій працівників поліції у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не висловлював, натомість зазначив у поясненнях про те, що втомлений після роботи.

Доводи захисника про порушення суддею місцевого суду порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, обумовленого відмовою у задоволенні його клопотання про виклик свідків та інспектора поліції, не впливають на правильність прийнятого суддею рішення, оскільки наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил.

Посилання апелянта на те, що у поясненнях свідка ОСОБА_5 містяться відомості про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду за допомогою спеціального технічного приладу &q? ;Драгер&q?я ;, який не передбачений для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння, не є підставою для визнання пояснень свідка неналежним та недопустимими доказом з цих підстав. Крім цього, як убачається із пояснень вказаного свідка, вони містять в собі фактичні дані стосовно відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі охорони здоров'я.

Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи даних про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, не впливають на правильність висновку судді місцевого суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Мельник В.В.