Справа № 324/2109/18
Провадження № 3/324/731/2018
П О С Т А Н О В А

28 грудня 2018 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області Кацаренко І.О., розглянувши в м.Пологи матеріали, що надійшли з Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

28 грудня 2018 року до Пологівського районного суду Запорізької області після доопрацювання згідно постанови судді Пологівського районного суду Запорізької області Іванченка М.В. від 21 грудня 2018 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №387580 від 19 листопада 2018 року, складений старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ст.184 ч.1 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено: «12.11.2018 року о 10.40 год. в с.Федорівка по вул.Першотравнева, 144 ОСОБА_1 не виконала обов'язки, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України, батьківські обов'язки по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок чого ОСОБА_4 перебувала в стані сильного алкогольного спяніння та не належним чином доглядала за своїм сином».

За даними протоколу про адміністративне правопорушення потерпілий(і) відсутні, свідків нема.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення і додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі: незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов'язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов'язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов'язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Будь-яких доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей у матеріалах справи немає, відсутні акти обстеження матеріально-побутових умов, характеристики на дітей та на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Невиконання батьками або особами, які їх заміняють, обов'язків щодо виховання дітей мають містити систематичний та триваючий характер, що не відповідає даному випадку, оскільки виявлено разове порушення норм КУпАП.

За ч.2 ст.6 Сімейного кодексу України та ч.1 ст.32 Цивільного кодексу України неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Тобто диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, що їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Отже, як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_1 на момент складення протоколу є малолітньою особою, а за змістом ч.1 ст.184 КУпАП відповідальність настає за невиконання батьками обов'язків щодо виховання саме неповнолітніх дітей.

Тобто, викладена фабула дій ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення виключає кваліфікацію дій за ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки не має всіх ознак неналежного виконання обов'язків щодо виховання дитини.

Встановлення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на припущеннях неможливе згідно вимог ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Згідно ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.ст.245,280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне, обєктивне і всебічне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи зобовязані зясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, дослідивши докази справи в сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, у звязку з чим провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, згідно якого у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 184 ч.1, 245, 247, 248, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАп на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, а також потерпілим до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Кацаренко І.О.