Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/411/18 Головуючий в 1-й інстанції - Троценко Т.А.
Єдиний унікальний № 310/1652/18 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 04.03.2018 року о 12 год. 10 хв. в ст. «Полёт» по вул. Зелена ділянка 10, ОСОБА_2 керував автомобілем Skoda Felicia н/з НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, згідно з висновком Мангушської центральної районної лікарні від 04.03.2018 року результат - 2,13‰, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду першої інстанції є недійсною, оскільки розгляд справи відбувся за його відсутності. Вважає, причину своєї неявки в судове засідання поважною, оскільки на момент розгляду справи він знаходився на стаціонарному лікуванні Бердянській міській лікарні.

В доповненнях до апеляційної скарги від 06.07.2018 року ОСОБА_2 зазначає, що 04.03.2018 року керуючи своїм автомобілем по вул. Зелена ділянка, ст. «Полёт» він не зміг продовжити рух, оскільки автомобіль застряг в снігу. Вирішивши залишити авто, ОСОБА_2 вжив алкогольні напої, вийшов з автомобіля та направився за допомогою. Через деякий час він був затриманий співробітниками поліції, які в подальшому склали протокол про адміністративне правопорушення. Апелянт зауважує, що під час керування автомобілем був в тверезому стані.

На підставі викладеного, просить закрити провадження по справі на підставі ст. 38 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався, оскільки проаналізував усі наявні докази у їх сукупності, та дав їм належну оцінку і встановив, за яких обставин було скоєне вищевказане правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №015458 від 04 березня 2018 року (а.с.3); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 березня 2018 року (а.с.6); письмовими поясненнями ОСОБА_2 ( а.с.4); письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.5); рапортом старшого інспектора Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області Чубарова П.В. (а.с.8)

Диспозицією ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв'язку з чим вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Що стосується доводів апелянта з приводу незаконного розгляду справи за його відсутності, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

З огляду на положення ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов'язковою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 був обізнаний про розгляд в суді першої інстанції справи про адміністративне правопорушення у відношенні нього, оскільки неодноразово звертався з заявами про відкладення слухання справи в зв'язку з лікуванням та з інших причин (а.с.25,26,27,30,31,32). Судом першої інстанції зазначені клопотання, були задоволені. В судове засідання призначене на 29.05.2018 року, ОСОБА_2 не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання повістки на адресу його проживання. До того ж, звертає на себе увагу і наявність в матеріалах справи клопотання ОСОБА_2 до суду першої інстанції, про відкладення призначеного на 29.05.2018 року судового засідання, яке отримано судом 31.05.2018 року вже після розгляду справи по суті і винесення постанови у справі, що у свою чергу, доводить факт обізнаності ОСОБА_2 про дату та час судового засідання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2 мав об'єктивну можливість особисто, або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 286 КУпАП.

Так останній не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, в тому числі і ті, про які на теперішній час, з урахуванням обставин вже встановлених судом, він звертає увагу в апеляційній скарзі.

Крім того, при розгляді справи апеляційним судом, апелянт мав змогу повністю поновити свої права на доведення своїх аргументів, однак в судове засідання не з'явився, а зі змісту його заяви від 30.07.2018 року, тобто наданої перед початком апеляційного розгляду, вбачається, що він не заперечує проти розгляду справу за його відсутності.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а вжив алкогольні напої вже після того, як покинув автомобіль, то вказані обставини жодним чином не підтверджені і протирічать письмовим поясненням ОСОБА_2, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та в його письмових поясненнях, відповідно до яких ОСОБА_2 не заперечував проти того, що вживав напередодні алкогольні напої.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, оскільки врахував характер правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін