П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,громадянина України, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, яке було скоєно 19.09.2018 року.

При розгляді справи судом ОСОБА_1, не з*явився з невідомої суду причини, повідомлявся шляхом направлення судової повістки.

Всебічно вивчивши матеріали справи, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1, у скоєнні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Ст.130 ч.1 КпАП України встановлює адміністративну відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 077992, встановлено, що 19.09.2018 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного сп*яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп*яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Так, відповідно до тесту № 693 проведеного 18.09.2018 року о 17.58 год., встановлено, що ОСОБА_1дійсно перебував у стані алкогольного сп*яніння.

Всебічно вивчивши матеріали справи, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,не знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Ст.130 ч.1 КпАП України встановлює адміністративну відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п.2.9а» Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ознаками алкогольного чи наркотичного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається що датою скоєння правопорушення є 19.09.2018 року.

Проте, із роздруківки «Драгер 6820» видно, що датою його проходження є 18.09.2018 року о 17.58 годині, що спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожен має право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»ОСОБА_7 проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності ,не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що доказами спростовані обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення в силу ст.251 КУПАП є лише одним із доказів у справі,не має наперед встановленого доказового значення,оцінюється у сукупності з іншими дослідженими доказами.

Практикою Європейського Суду з прав людини,викладеною у рішенні «Хан проти Сполученого Королівства»,визначено,що,хоча один із доказів і містить ознаки процесуального порушення,проте,сам судовий розгляд був справедливим і інші докази у своїй сукупності свідчать про винуватість особи,а сам факт вчинення діяння розумних сумнівів не викликає,суд не зобовязаний визнавати цей доказ недопустимим.

Враховуючи,що протокол про адміністративне правопорушення містить виклад обставин ,які не знайшли своє підтвердження іншими доказами, діяння вчинене ОСОБА_1,яке ставиться йому у провину,викликає сумнів,тому зазначений не приймається до уваги як доказ винуватості ОСОБА_1

Згідно ст.247 п.7 КУпАП, справа підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного суддя дійшов до висновку, що порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.2.9 Правил дорожнього руху ,не знайшло своє підтвердження доказами, що є підставою для закриття провадження по ст.130 ч.1 КпАП України в зв*язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. 130,247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,закрити в звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою,яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А. Галущенко

Строк предявлення виконавчого документу « »_________________20__рік.

Постанова набрала законної чинності « »________________20__рік.

Дата видачі « »________________20___рік.