Номер провадження: 33/785/1957/18
Головуючий у першій інстанції Куцаров В. І.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- за участі секретаря Драганової Ю.С.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

-особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

-захисник - адвокат ОСОБА_3,

-прокурор - Войтов Руслан Григорович,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси області від 18 жовтня 2018 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2. ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності звільнено, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, ОСОБА_4, перебуваючи на посаді заступника начальника відділу державного контролю та нагляду за безпекою на автобільному та міському електричному транспорті Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, в порушення вимог частини 1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки поважності причин не своєчасного подання ОСОБА_2 декларації. Суд першої інстанції невірно встановив наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки неповно та не всебічно дослідив обставини справи, та не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_2 з приводу даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора Войтова Р.Г., який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.1 ст.172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Отже для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об'єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому, має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, однак беручи до уваги особу правопорушника ОСОБА_2, відсутність прямого умислу та посягання на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, відсутність завданої шкоди й суспільної шкідливості, обставини справи, а також малозначність вчиненого, оскільки вказані дії не тягнуть за собою тяжких правових чи будь-яких інших наслідків, суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_2 ст. 22 КУпАП -закриття провадження по даній справі із звільненням ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку на предмет їх належності, допустимості, достатності та достовірності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення пов'язаного з корупцією № 20-25/72/18 від 09.08.2018 року,

- поясненнями ОСОБА_2, в яких останній описав обставини події;

- службовою запискою керівниика Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації ОСОБА_5;

- витягами з сайту НАЗК;

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі об'єктивно досліджених, належних та допустимих доказів дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП, можливість застосування до нього ст. 22 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є безпідставною та не підлягає задоволенню. Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв'язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд Одеської області,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.176-6 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області: А.П. Заїкін