Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/847/18 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В., з участю секретаря Воробей Д.О., правопорушника ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в :

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Відповідно до постанови, 28 березня 2018 року о 22 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 в с.Дениші, Житомирського району, Житомирської області по вул. Михайлівка з явними ознаками алкогольного сп'яніння та на вимогу працівників поліції відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову суду ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оспорює фактичні обставини справи, а саме, те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_2, з яких слідує, що він 28.03.2018 року перебував в с. Дениші не за кермом автомобіля «ЗАЗ» д.н. НОМЕР_1.

Вказує, що працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушили вимоги п. 6 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1452/735 від 09.11.2015 р., з якого слідує, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

На дану обставину, суд першої інстанції не звернув уваги, чим порушив вимоги законодавства щодо об'єктивного і неупередженого розгляду справи.

Крім цього, суд взяв до уваги те, що поліцейські не пропонували йому пройти огляд в медичному закладі. Він відмовився від проходження огляду за допомогою алкотестера, оскільки результати в цьому випадку можуть бути сфальшовані відповідними посадовими особами.

Вказує, що поліцейський не надав йому сертифікат відповідності спеціального технічного засобу та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Це підтверджується показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які у суді заявили про те, що він відмовився лише від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу «Драгера». Він не був відсторонений від керування автомобілем, а суд першої інстанції не взяв це до уваги.

Також, зазначає, що йому не було вручено 2-й екземпляр протоколу, не надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, чим грубо порушено його права. В матеріалах справи відсутня відеофіксація скоєння ним адміністративного правопорушення. Поліцейський, який складав відносно нього протокол, тричі не з'явився на судові засідання та від нього судом не було отримано чітких пояснень по суті справи, що є неповнотою судового розгляду справи.

Суд першої інстанції, всупереч ст. 268 КУпАП порушив його право на захист, оскільки проігнорував його клопотання про звукозапис судового засідання, участь захисника у справі, не викликав свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом та не відповідає положенням ст. 256 КУпАП, оскільки істотно порушує вимоги ст. 266 цього Кодексу.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які керують транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само особи, які керували транспортним засобом та які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп'яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп'яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров'я.

За змістом п. 6 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1452/735 від 09.11.2015 р., не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Зазначені положення нормативних актів дають підстави для висновку, що відповідальності за ст. 130 КУпАП підлягають особи, які керували транспортним засобом.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановив суд ОСОБА_1 28.03.2018 року о 22 год. 10 хв. в с. Дениші Житомирського району, Житомирської області по вул. Михайлівська керував автомобілем марки ЗАЗ з явними ознаками алкогольного сп'яніння та на вимогу працівників поліції відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп'яніння

Разом з тим, ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем і його пояснення не спростовані жодним доказом.

Між тим, пояснення ОСОБА_1 підтвердив допитаний у суді свідок ОСОБА_2, який вказав, що саме він керував транспортним засобом.

Суд обґрунтував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом 28.03.2018 року о 22 год. 10 хв. показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак не врахував, що пояснення цих свідків є очевидно упередженими та суперечливими.

Так, з долученого вироку Житомирського районного суду від 21.06.2018 року (справа №278/1127/18) вбачається, що ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а зокрема у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 28.03.2018 року близько 21 години. Цим судовим рішенням, також встановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом по вул. Михайлівська, а сидів на пасажирському сидінні де йому і були нанесені тілесні ушкодження і куди в послідуючому прибули працівники поліції за викликом ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_4 також як слідує з матеріалів справи був стороною конфлікту та був присутній при заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_1

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що суду не надано переконливих та беззаперечних доказів, зокрема пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які б підтверджували керування ОСОБА_1 транспортним засобом 28.03.2018 року о 22 год. 10 хв., а відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції з метою перевірки усіх доказів неодноразово викликав для допиту працівника поліції, який виїхав на виклик ОСОБА_3 та складав протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_7, однак вказані виклики зазначений працівник правоохоронного органу проігнорував.

Оскільки суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, не надав належну оцінку усім дослідженим доказам, а обґрунтував свої висновки на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини витлумачив не на користь особи, а на користь органу, який склав протокол то апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області В.В. Ляшук