Справа № 603/477/18
Провадження № 3/603/231/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2018 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 13.07.2018 року близько 19 год. 30 хв. в м.Монастириська по вул. Січових Стрільців ОСОБА_2, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, що виражалось у різкому запаху алкоголю з порожнини рота, почервонінні шкіри обличчя, тремтінні пальців рук, нечіткій вимові. Від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі ОСОБА_1 - відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Судом враховано, що ОСОБА_1 також неодноразово не з'явився в судові засідання: 31.08.2018 року, 17.09.2018 року, 28.09.2018 року, хоча належним чином повідомлявся про дату час та місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення судової повістки, у звязку з чим судом неодноразово відкладався розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява, у якій останній зазначає, що 12.10.2018 року до нього в телефонному режимі звернувся ОСОБА_1 та повідомив, що з 11.10.2018 року він перебуває на лікуванні у Монастириському РТМО. Також ОСОБА_1 зазначив, що його дружина ОСОБА_4 йому повідомила, що принесли повістку про виклик до суду по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на 12.10.2018 року. При цьому, жодних повісток про виклик до суду ОСОБА_1 до цього не отримував та у них не розписувався. Також ОСОБА_1 повідомив, що жодних правил дорожнього руху він не порушував, оскільки 13.07.2018 року біля 19:00 год., в момент коли їх з дружино зупинили працівники поліції, він знаходився на пасажирському сидінні, і автомобілем в цей час керувала його дружина - ОСОБА_4 Також зазначив, що ні йому, ні його дружині працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 перебуватиме у лікарні до 16.10.2018 року, а також у звязку з необхідністю ознайомитись з матеріалами адміністративної справи, адвокат ОСОБА_3 просить відкласти розгляд справи, та призначити її після 16.10.2018 року.

При цьому, суд зазначені дії ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_3 розцінює як намагання уникнути відповідальності шляхом затягування розгляду справи з метою закінчення строку накладення адміністративного стягнення, який закінчується 13.10.2018 року, тобто фактично як намагання уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, суд враховує те, що згідно заяви ОСОБА_3 від 12.10.2018 року, ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи, призначений на 12.10.2018 року. Також, суд бере до уваги, що жодних доказів про те, що ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні в Монастириському РТМО суду не надано, хоча згідно заяви ОСОБА_3 від 12.10.2018 року, останній особисто спілкувався з ОСОБА_1, тобто мав можливість надати суду будь-яке письмове підтвердження перебування ОСОБА_1 на лікуванні.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, суд вжив всіх необхідних та можливих заходів для повідомлення правопорушника ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, тому, враховуючи що останній є повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (згідно заяви ОСОБА_3 від 12.10.2018 року та наявних в матеріалах справи повідомлень про вручення судової повітки) керуючись ст. 268 КУпАП, вважаю, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, перевіреними на їх допустимість, належність та достатність, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №545552 від 13.07.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 13.07.2018 року близько 19 год. 30 хв., керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», з явними ознаками алкогольного спяніння, що виражалось у різкому запаху алкоголю з порожнини рота, почервонінні шкіри обличчя, тремтінні пальців рук, нечіткій вимові. Від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі ОСОБА_1П, - відмовився у присутності двох свідків;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_5 від 13.07.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу та медичному закладі;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_6 від 13.07.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу та медичному закладі;

- диском з відео фіксацією вчиненого адміністративного правопорушення з нагрудної камери працівника поліції, з якої вбачається, що ОСОБА_1 в м.Монастириська по вул. Січових Стрільців ОСОБА_2, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, що виражалось у почервонінні шкіри обличчя, тремтінні пальців рук, нечіткій вимові. Від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився у присутності двох свідків.

Стосовно тверджень адвоката ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 13.07.2018 року біля 19:00 год., в момент коли їх з дружино зупинили працівники поліції не керував транспортним засобом, оскільки автомобілем в цей час керувала його дружина ОСОБА_4, суд враховує наступне.

З дослідженого судом диска з відео фіксацією вчиненого адміністративного правопорушення з нагрудної камери працівника поліції чітко вбачається, що на момент зупинки транспортного засобу «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_1 виходить зі сторони водійського крісла, а його дружина в цей момент пересідає на сидіння водія. Крім того, враховуючи короткий проміжок часу з моменту зупинки транспортного засобу «ВАЗ 2107» працівниками поліції, до моменту безпосереднього спілкування працівника поліції з ОСОБА_1, останній фізично не міг опинитися на стороні водія. Крім того, суд враховує те, що даний транспортний засіб був зупинений в результаті переслідування, та події, зафіксовані на нагрудній камері працівника поліції відбуаються безпосередньо одрузу ж після зупинки автомобіля «ВАЗ 2107».

Крім того, суд враховує те, що зазначеним відеозаписом чітко зафіксовано пояснення ОСОБА_1 про те, що він вживав алкогольні напої, що також підтверджується його зовнішніми ознаками (вимова, почервоніння шкіри обличчя, надмірна емоційність).

Таким чином, судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «ВАЗ 2107» до моменту його зупинки працівниками поліції, а також факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі.

Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Також слід зазначити, що у рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Суд враховує те, що в результаті вживання алкогольних напоїв знижуються увага та реакція, порушується координація дій водія, різко зростає вірогідність ДТП. З огляду на це водій, який керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, у стані алкогольного спяніння, становить підвищену небезпеку для інших учасників дорожнього руху та суспільства в цілому.

За таких обставин, встановлюючи наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та поза розумним сумнівом підтверджують його вину.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, тому ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, згідно ст.40-1КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 352,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_7