КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1374/2018
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 листопада 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Остаточний розмір адміністративного стягнення визначено у вигляді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Як встановлено постановою судді, 17.08.2018 року близько 06 год. 10 хв. в смт. Гостомелі по вул. Острамирській, ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння (огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законодавством порядку в присутності 2 свідків. Результати тесту - 1,03%), не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 05.11.2018 та постановити нову, якою закрити провадження відносно нього у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, а тому постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Зокрема, як зазначає скаржник, суд першої інстанції не звернув увагу на всі недоліки складених матеріалів справи та на вимоги ст. ст. 245, 278 КУпАП.

Як зазначає апелянт, згідно протоколу йому інкриміновано керування автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, що не відповідає фабулі ст. 130 КУпАП, тобто, як вказує апелянт, навіть зміст протоколу вказує на те, що він був складений за відсутності будь-яких законних та обґрунтованих доказів того, що ним було вчинено будь-які дії, за які встановлена відповідальність ст. 130 КУпАП, оскільки в протоколі взагалі не зазначено чи він перебував у стані алкогольного сп'яніння чи ні.

Також, особливу увагу апелянт звертає на те, що КУпАП не встановлено відповідальності за керування особою транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а встановлена лише відповідальність за керування в стані алкогольного сп'яніння або за відмову від проходження огляду, проте, суд першої інстанції, не дав належної оцінки цим обставинам та незаконно виніс постанову за те, що не передбачено Законом.

Крім того, на думку апелянта, акт судово-токсикологічного дослідження щодо огляду особи на стан алкогольного сп'яніння від 23.08.2018 складений ОСОБА_4 з порушенням п. 17 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом від 09.11.2015 № 1452/735. При цьому, як вказує апелянт, висновок складений 23.08.2018, а не 17.08.218, що є порушенням Інструкції, оскільки висновок надається поліцейському та особі, щодо якої її проведено в день огляду та отримання результату.

Також апелянт зазначає про те, що відповідно до п. 3.1 «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи» зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.7.1995 за № 254/790 та затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я від 17.01.1995 № 6 зазначено, що результати судово-медичної експертизи оформляються документом, який має назву висновок експерта, а відповідно до п. 3.9 цієї Інструкції підміняти висновок експерта довідками та виписками, а також використовувати для складання цього документа незатверджені форми та бланки анкетного типу забороняється, отже, акт судово-токсикологічної експертизи не відповідає вимогам Закону, а тому є неналежним та недопустимим доказом по справі.

Звертає увагу апелянт і на те, що, враховуючи те, що працівникам патрульної поліції були відомі всі його дані, а також те, що акт огляду на стан сп'яніння з готовим результатом був 23.08.2018, то працівники поліції повинні були скласти протокол протягом 24 годин, а саме до 24.08.2018, проте, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 128064 від 28.08.2018, який було складено щодо нього уповноваженою на те особою, не відповідав зазначеним вище вимогам закону, оскільки його було складено з порушенням вимог закону та на підставі недопустимих доказів.

Крім того, апелянт вказує на те, що в графі до «протоколу додається» зазначено висновок № 766, а в матеріалах справи наявний інший висновок № 776, тобто, працівники поліції для складання відносно нього протоколу за керування з ознаками сп'яніння виходили з підстави іншого висновку, якого в матеріалах справи немає.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків суду як щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так і його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуваннітранспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 128064 від 28 серпня 2018 року, який було складено щодо ОСОБА_2, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, підтверджується Актом судово-токсилогічного дослідження № 776, з якого вбачається, що в крові гр. ОСОБА_2, 1993 рокународження, забір якої було здійснено 17 серпня 2018 року о 07 год. 16 хв., приблизно через годину після ДТП за його участі, виявлено етиловий спирт - 1,03 %.

Враховуючи наведені докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено за відсутності будь-яких законних підстав та наявності доказів того, що ним було вчинено будь-які дії, відповідальність за які передбачена вказаною вище нормою матеріального права.

Тим більше, враховуючи ту обставину, що протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, як за ст. 124, так і за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено на підставі висновку від 28 серпня 2018 року, за результатами перевірки обставин дорожньо-транспортної пригоди з потерпілими, дані про яку були внесені до журналу ЄО Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області за № 18368 від 17.08.2018 року.

З огляду на вищенаведене, посилання апелянта у скарзі на те, що акт судово-токсикологічного дослідження, яким встановлений факт його перебування у стані алкогольного сп'яніння, був складений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, слід визнати безпідставними, оскільки в даному випадку експертиза не призначалась і не проводилась, а зазначений акт було складено у відповідності до положень, передбачених п. 14 Розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, в якому зазначено, що якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов'язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров'я, куди він доставлений.

Саме таке дослідження було проведено у Київському обласному бюро судово-медичної експертизи, куди була доставлена кров ОСОБА_2 на підставі направлення Ірпінської ЦМЛ, куди останнього було доставлено з численними саднами обличчя після ДТП.

Що ж стосується посилань апелянта на недоліки протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що він керував транспортним засобом не в стані алкогольного сп'яніння, а з явними ознаками алкогольного сп'яніння, за що не передбачена адміністративна відповідальність, а також, що до нього додається «акт № 766», а в матеріалах справи наявний акт № 776, то вони не спростовують тих обставин вчинення адміністративного правопорушення, які встановлені суддею під час розгляду справи та прямо зазначені в оскаржуваній постанові, де вказано що ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння.

У зв'язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скаргиОСОБА_2, суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 листопада 2018 рокупро притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 листопада 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Кафтанов В.В.