Справа № 631/505/18
Провадження № 3/631/197/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року селище міського типу ОСОБА_1

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., при секретарі Євсюковій О. В., за участю прокурора Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_2, - та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

яка народилась в селищі міського типу ОСОБА_1 Харківської області,

є громадянкою України (паспорт серії МН № 675137, виданий 26.03.2004 року Нововодлазьким РВ УМВС України в Харківській області),

із реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1,

працює головним спеціалістом відділу організації роботи та масових комунікацій Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресом:

АДРЕСА_1,

село Ватутіне Нововодолазького району Харківської області;

за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

03.05.2018 року оперуповноваженим Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Харківській області Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4, відповідно до повноважень, наданих абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією № 195, що надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області 10.05.2018 року (вхідний № 2274/18-вх), був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/505/18 (провадження № 3/631/197/18) й згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий головуючому судді Мащенко С. В.

Зі змісту зазначеного протоколу убачається, що уповноважена посадова особа органів внутрішніх справ (Національної поліції) - оперуповноважений Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Харківській області Національної поліції України лейтенант поліції ОСОБА_4 склав протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, № 195 стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуваючи на посаді начальника відділу культури і туризму Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області у період час з 19.04.2017 року по 01.03.2018 року, будучи особою, яка відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за порушення, повязані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 цього Закону України, без поважних причин, несвоєчасно, а саме: 04.04.2018 року,- оприлюднила на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила правопорушення, повязане з корупцією, за яке передбачена відповідальність частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 1 8).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 до судді зявилась, свою вину у вчиненні правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнала повністю, зазначивши, що вчинила його ненавмисно, оскільки чернетку заповнювала своєчасно, однак внаслідок технічних збоїв в системі відправила декларацію із порушенням відповідних строків. Просила суворо не карати (а. с. 35).

Прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області молодший радник юстиції ОСОБА_2 у судовому засіданні вважав, що протокол щодо вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, складено відповідно до діючого законодавства України, в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного проступку, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому її слід притягнути до відповідальності за вчинене.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновок прокурора з питань, які виникали в ході розгляду справи, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, а також безпосередньо перевіривши у нарадчій кімнаті відкрите електронне джерело офіційний веб-сайт Національного агентстваз питань запобігання корупції - Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддя прийшов до такого.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначаєЗакон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VІІ (із змінами та доповненнями).

Абзацом 10 частини 1 статті 1 цього Закону розтлумачено, що правопорушенням, повязаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Підпункт в) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» чітко визначає, що субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

З Розпорядження Голови Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 № 49-к від 18.04.2017 року «Про призначення ОСОБА_3» убачається, що відповідно до приписів Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року ОСОБА_3 призначено на посаду начальника відділу організаційної роботи та масових комунікацій Нововодолазької районної державної адміністрації з 19.04.2017 року та присвоєно 6 ранг державного службовця в межах посад державної служби категорії «Б» (а. с. 9).

Відповідно до змісту Розпорядження Голови Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_5 № 183-к від 28.09.2017 року «Про переведення ОСОБА_3» останню відповідно до приписів Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року переведено на посаду начальника відділу культури і туризму Нововодолазької районної державної адміністрації з 02.10.2017 року (а. с. 10).

Згідно Розпорядження Голови Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_6 № 51-к від 01.03.2018 року «Про переведення ОСОБА_3» останню згідно приписів Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року переведено на посаду головного спеціаліста відділу організаційної роботи та масових комунікацій апарату районної державної адміністрації тимчасово з 01.03.2018 року (а. с. 11).

Отже, ОСОБА_3 у 2017 році була державним службовцем й посадовою особою місцевого самоврядування, а тому була особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на неї розповсюджуються положення Закону України «Про запобігання корупції», й вона у розумінні абзацу 14 частини 1 статті 1 цього нормативно-правового акту є субєктом декларування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 45 та частини 1 статті 47 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини 1 статті 3 цього закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Подана декларація включається до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на його офіційному веб-сайті.

Так, пунктом 2 Форми декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженої Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто субєктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення електронної форми. Паперова копія декларації не подається.

В ході розгляду справи суддею встановлено та не оспорюється особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що нею щорічну декларацію за 2017 рік подано 04.04.2018 року, хоча з вимогами діючого законодавства України щодо правил подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також відповідальності за порушення цих вимог попереджено під особистий короткий розпис 16.02.2018 року (а. с. 17, 18-21, 16).

Обговорюючи поважність несвоєчасного подання декларації, ОСОБА_3 у своїх поясненнях судді зазначила про факт завчасного складання чернетки й наявності технічних проблем із сайтом, які зашкодили своєчасному її поданню.

Однак, зазначивши про таке, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, жодного доказу не надала й матеріали справи з єдиним унікальним № 631/505/18 (провадження № 3/631/197/18) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, їх не містить.

Аналізуючи наведене, суддя вважає їх такими, що не є слушними.

Отже, безпосередньо дослідивши у судовому засіданні наведені вище докази у їх сукупності, що відповідають вимогам закону щодо їх належності та допустимості, а також особисто здійснюючи перевірку інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддею встановлено, що в системі Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування міститься щорічна декларація ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є головним спеціалістом відділу організаційної роботи та масових комунікацій Нововодолазької районної адміністрації, дата публікації якої відповідає 04.04.2018 року о 15:39.

Таким чином, суддя достовірно переконався, що саме 04.04.2018 року, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, подала щорічну (за 2017 рік) декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, хоча, керуючись вимогами частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», повинна була це зробити до 01.04.2018 року.

Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та обєктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на зясування таких питань:

?чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;

?чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення;

?чи є особа винною у його вчиненні;

?чи належить вона до субєктів цього правопорушення;

?чи не містить правопорушення ознак злочину;

?чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

?чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Оперуповноважений Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Харківській області Національної поліції України старший лейтенант поліції ОСОБА_4, уповноважений абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, вважає, що ОСОБА_3 вчинено адміністративний проступок, передбачений частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в ОСОБА_6, підписаної Високими Договірними Сторонами й ратифікованої Україною 17.07.1997 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з приписами частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналізуючи у цьому аспекті діюче законодавство щодо проступку, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суддя переконується, що положення діючого законодавства України з цього приводу повністю відповідають вимогам «якості закону» в розумінні Європейського суду з прав людини, а тому підлягає застосуванню.

Приходячи до такого висновку суддя враховує приписи статей 68 та 57 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР), що кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обовязки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закон України «Про запобігання корупції» та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року були доведені до відома громадян України шляхом публікації в офіціальних джерелах масової інформації, а також на офіційному веб-порталі Верховної ОСОБА_6 України веб-сайті «Законодавство України».

Зясовуючи обставини, передбачені статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя враховує, що стаття 9 цього кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одночасно із цим, статті 10 та 11 цього ж кодифікованого закону розяснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить її діяння склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, чи належить вона до субєктів цього правопорушення та чи є особа винною у його вчиненні, суддя приходить до однозначних висновків про те, що:

а) діяння ОСОБА_3 містять склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

б) правопорушення, повязане з корупцією, у виді несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, дійсно мало місце;

в) ознак злочину вчинений нею проступок не має, а сама ОСОБА_3 є субєктом правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суддя вважає доведеним факт несвоєчасного, тобто 04.04.2018 року, замість впродовж строку з 01.01.2018 по 31.03.2018 року включно, подання без поважних причин ОСОБА_3 як особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації (щорічної).

Оцінюючи наведені правові норми та наявні в справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, суддя доходить до висновку про те, що ОСОБА_3 є винною у вчиненні інкримінованого їй проступку й не знаходить жодного доказу, який би свідчив про необережність її дій.

Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд керується приписами частини 3 цієї норми права, яка мовить про те, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного с корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Оскільки останнім правомірним днем подання ОСОБА_3 щорічної декларації за 2017 рік є 31.03.2018 року, фактично подано декларацію 04.04.2018 року й у цей же день цей факт було виявлено повноважною на це особою, то на час розгляду справи суддею строк накладення адміністративного стягнення за вчинення нею правопорушення, повязаного с корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, сплинув, що є обставиною, яка виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Положення пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого статтею 38 цього Кодексу, розпочате провадження у справі підлягає закриттю.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, дії її кваліфікованими вірно, однак справу слід закрити у звязку із тим, що сплинув строк, визначений у статті 38 зазначеного кодексу.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою 04.11.1950 року та ратифікованою Україною 17.07.1997 року, рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України», статтями 57 і 68 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями), частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями), частиною 1 статті 1, частиною 1 статті 3 й частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VІІ (із змінами та доповненнями), Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 961/29091, частиною 5 статті 7, статтями 9 11, частиною 3 статті 38, частиною 1 статті 172-6, статтями 245, 246, пунктом 7 частини 1 статті 247, статтями 249 - 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, вчинене ОСОБА_3 за ознаками частини 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у звязку із тим, що сплинули строки накладення на неї адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову винесено, оформлено шляхом компютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: С. В. Мащенко