Справа №573/968/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черкашина М. С.
Номер провадження 33/788/322/18 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. ,., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 573/908/18 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 червня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки вказаним мопедом він не керував, а вів його у руках.

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 22.06.2018 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, 08.06.2018 о 17 год. 40 хв. в м. Ворожба по пров. Слобідському, ОСОБА_3 керував мопедом марки «Дельта» в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а ПДР.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді і закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю у його діях складу правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 388391 від 08.06.2018, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_4 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, об'єктивно підтверджується іншими дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами у справі, а саме:

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння від 08.06.2018, згідно якого ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп'яніння (а.с.4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно яких ОСОБА_3 08.06.2018 о 18-40 год. був доставлений до Білопільської ЦРЛ для проведення освідування на факт вживання алкоголю, проте останній відмовився від проходження огляду шляхом продуття алкотестера Алконт 01-СУ для визначення ступені сп'яніння, але ОСОБА_3 від проходження на факт вживання спиртних напоїв відмовився (а.с.5, 6);

- показаннями в суді апеляційної інстанції свідка (працівника поліції) ОСОБА_7, згідно яких ОСОБА_3 без шолома рухався віражами назустріч їхньому (екіпажу поліції) автомобілю, а потім впав з мопеда. Після цього він разом з напарником підійшли до нього та склали, окрім протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, ще три протоколи про адміністративне правопорушення: 1) за керування мопедом без шолома; 2) за керування мопедом не зареєстрованим у встановленому законом порядку; 3) за керування мопедом за відсутності посвідчення водія, та винесли відповідні постанови, які ОСОБА_3 не оскаржувались. 19.06.2018 були сплачені відповідні штрафи.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції, який заперечив факт керування мопедом.

Зокрема, надані в суді апеляційної інстанції показання ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не можуть бути узяті до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються наведеними вище та дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами, які узгоджуються між собою, а тому вони є недостовірними доказами захисту. При цьому, свідок ОСОБА_10 є рідною матір'ю ОСОБА_3, а свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 добрими знайомими останнього, що викликає певну зацікавленість цих свідків у наслідках розгляду апеляційної скарги.

Крім того, вказані вище свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не були очевидцями безпосередньої зупинки ОСОБА_3, який з їх слів вів мопед у руках, працівниками поліції і долучилися потім до спілкування останніх.

Апеляційний суд при оцінці показань ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 враховує також повне визнання своєї вини ОСОБА_3 в суді першої інстанції, про що він не заперечував при апеляційному розгляді, а також не оскарження останнім в установленому законом порядку винесених працівниками поліції постанов про керування ним мопедом 1) без шолома, 2) не зареєстрованим у встановленому законом порядку та 3) за відсутності посвідчення водія, у яких мова йшла саме про безпосереднє керування транспортним засобом ОСОБА_3, по яким ним були сплачені відповідні штрафи.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що у протоколі неправильно вказане місце події, то апеляційний суд вважає їх необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки і вулиця, і провулок Слобідський знаходяться неподалік один від одного.

Крім того, ніхто із допитаних осіб не оскаржував безпосереднє місце спілкування працівників поліції та ОСОБА_3, а суддя суду першої інстанції місцем вчинення правопорушення визначила саме провулок Слобідський, як про це вказував ОСОБА_3 та свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10, а не вулицю Слобідську, як визначили працівники поліції, що не є істотним порушенням норм процесуального права та відповідно не тягне за собою визнання протоколу недопустимим доказом і скасування рішення судді.

Згідно встановленої законодавством України процедури огляд на стан сп'яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), що було дотримано працівниками поліції.

Зазначені вище положення законодавства щодо процедури направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння і проведення такого огляду чітко передбачають межі повноважень службових осіб, які здійснюють такий огляд, та осіб, які керують транспортними засобами, їх права і обов'язки, які на думку апеляційного суду були дотримані у повному обсязі.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі».

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи його апеляційної скарги щодо незаконності притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а його апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 червня 2018 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.