П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2018 Справа №607/25530/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 03.12.2018р. серії БД №206828, ОСОБА_1 02 грудня 2018 року о 23 год. 35 хв. на АД М-12 154 км Стрий-Знамянка керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820», на табло якого висвітлило показник 0,51%о (проміле). З результатом був згідний, проїхати в найближчий лікувальний заклад відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що він дійсно випив невелику кількість спритного напою і алкотест показав позитивний результат, однак той факт, що саме він керував автомобілем не відповідає дійсності. Керування автомобілем здійснювала його подруга ОСОБА_3, з якою він проводив час. Вона не має посвідчення водія, проте мала навики керування транспортним засобом і мусила їхати, зважаючи на його стан. Рухаючись по автомобільній дорозі в сторону міста Тернополі із с. Смиківці, він знаходився на задньому сидінні, оскільки в нього погіршилося самопочуття. Заїхали на автозаправку «Вог», він вийшов в туалет і через короткий проміжок часу підїхали працівники поліції. Через деякий період, коли він вийшов, розпочалася із ним розмова і працівники поліції сказали, що саме він керував автомобілем, не зупинився на вимогу працівників поліції, які включили проблискові маячки на службовому автомобілі і доганяли їх, а він, ОСОБА_1, в свою чергу прискорив рух і заїхав на територію АЗС. На неодноразові його та ОСОБА_3 пояснення, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а керування здійснювала його подруга ОСОБА_3, працівники поліції реагували агресивно і постійно наголошували ОСОБА_3 на те, щоб вона написала пояснення, що саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем, оскільки в них є відеозапис із камер відеоспостереження із АЗС, в іншому випадку поліцейські будуть складати декілька постанов відносно ОСОБА_1, а саме керування нею транспортним засобом без посвідчення водія, не зупинення на вимогу поліцейського, закриття номерного знаку сторонніми предметами, за несправність габаритних вогнів і будуть забирати автомобіль на евакуаторі. Тоді, щоб не складали поліцейські постанови відносно ОСОБА_3, не забирали автомобіль на евакуаторі, він вирішив визнати, що він керував автомобілем і приймаючи до уваги те, що спиртного напою вжив в малій кількості і можливо алкотест «Драгер» не покаже позитивного результату, пройшов огляд на стан спяніння, результат по якому показав все ж таки наявність в крові алкоголю в мірі 0,51%о проміле. Вказує, що матеріали справи, крім заяви ОСОБА_3, яка написана нею під примусом, не підтверджують доказу того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем, що його було зупинено працівниками поліції, як це вказано у рапорті поліцейського, а тому просить адміністративну справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити за відсутності складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відсутність доказів керування ним автомобілем.

Захисник ОСОБА_2 повністю підтримав пояснення ОСОБА_1 та відзначив, що у рапорті працівник поліції вказав недостовірну інформацію про те, що водія ОСОБА_1 було зупинено, оскільки автомобіль «ВАЗ-21099» при приїзді працівників поліції вже стояв на території АЗС. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем і його було зупинено матеріали справи не містять, не долучено відеозапису із камери відеоспостереження із АЗС, на наявність якого наголошував працівник поліції, коли примушував ОСОБА_3 визнати, що ОСОБА_1 керував автомобілем і заїхав на АЗС. Заява ОСОБА_3 написана під диктовку поліцейського, так як в неї не було іншого вибору і це було погоджено із ОСОБА_1, щоб поліцейські не складали постанов про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності і не забирали їхній автомобіль на евакуаторі. Також наголошує, що під час ознайомлення із матеріалами справи та огляду долученого відеозаписом із нагрудної камери відеореєстратора встановлено, що поліцейські не оглядали відеозапис із камери на АЗС, так як повідомив працівник цієї АЗС, що відеонагляд із цього місця не здійснюється, натомість, поліцейські постійно наголошували гр. ОСОБА_3, щоб вона визнала те, що автомобілем керував ОСОБА_1, а якщо не хоче, то вони їй покажуть відеозапис із камери на АЗС. Крім цього зазначає, що під час перебування ОСОБА_1 у патрульній машині разом із поліцейськими, останніми вже після підписання протоколу про адміністративне правопорушення свідками проведеного огляду здійснювалися дописи у протоколі в частині пункту Правил дорожнього руху, який нібито порушив ОСОБА_1 і його адреси, що в даному випадку є недопустимим, так як свідкам події не було відомо і не відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, який вони підписували, що саме із Правил дорожнього руху порушив ОСОБА_1

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 надала покази, із яких вбачається, що вони рухалися автомобілем по автодорозі із с. Смиківці в сторону м. Тернополя, за кермом знаходилася ОСОБА_3 Вона не мала посвідчення водія, хоча має достатні навики водіння і керувала автомобілем, так як ОСОБА_1 випив невелику кількість спиртного напою, йому стало погано і він перебував на задньому сидінні. Доїжджаючи до АЗС «Вог», назустріч їм рухався патрульний автомобіль і проїхавши їх, через невеликий проміжок часу вона побачила, що позаду них вдалині проглядаються проблискові маячки. Проте, не знаючи того, що патрульний автомобіль, як стало відомо потім із слів поліцейського, рухався саме за ними, вона продовжувала рух і заїхала на територію АЗС, ОСОБА_1 вийшов у туалет. Через невеликий проміжок часу до їхньої машини підїхала патрульна машина. Під час спілкування поліцейський почав задавати питання, хто їхав за кермом, чому вони різко прискорилися і намагалися втікати. На запитання поліцейських постійно відповідала, що вона керувала автомобілем. Однак, поліцейські неодноразово вказували, що на неї будуть складати декілька протоколів про адміністративні правопорушення і оскільки вона не має посвідчення водія, то автомобіль будуть евакуйовувати на штрафмайданчик. При цьому наказували, щоб вона написала пояснення про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, оскільки в них є запис із відеокамери з АЗС, на якому чітко все видно, однак самого відеозапису не показували. На неодноразові її пояснення, що вона здійснювала керуванням автомобілем поліцейські не реагували, а продовжували наполягати, щоб вона написала пояснення відносно ОСОБА_1, інакше будуть складати протоколи про адміністративні правопорушення, постанови про накладення штрафу та евакуйовувати автомобіль. В подальшому, із АЗС вийшов ОСОБА_1, вони порадилися між собою і ОСОБА_1 вирішив визнати, що саме він керував автомобілем і думав, що випита кількість спиртного не дасть позитивного результату при огляді, внаслідок чого вона, перебуваючи вже на пасажирському місці автомобіля, під диктовку працівника поліції написала відповідні пояснення.

При вказаних запереченнях ОСОБА_1 і його захисник ОСОБА_2 вважають, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним і не допустимим доказом та за відсутності інших доказів в підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем просять закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи, що КУпАП не покладено на суд обов'язку збирання доказів у справі, суд, у відповідності до принців диспозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані у справі докази, зокрема, покази свідка ОСОБА_3 по обставинах події в їх сукупності суд приходить до переконання, що адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння) складені працівником поліції без встановлення та долучення до матеріалів чітких і достовірних доказів в підтвердження факту керування ОСОБА_4 автомобілем, а відтак, і провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, виходячи з наступних підстав.

Так, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосуються лише процедури проходження ОСОБА_1 огляду на перебування останнього в стані алкогольного спяніння, який із слів поліцейського керував автомобілем, а тому дані пояснення не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинення працівниками поліції.

Долучений до матеріалів справи рапорт інспектора роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_7 від 03.12.2018р. містить недостовірні відомості щодо того, що автомобіль, за кермом якого знаходився гр. ОСОБА_1, був зупинений працівниками поліції, оскільки із відеозапису з камери реєстратора встановлено, що патрульний автомобіль прибув на територію АЗС, на якій вже перебував автомобіль марки «ВАЗ-21099», за кермом якого знаходилася гр. ОСОБА_3

Із огляду відеозапису з камери нагрудного реєстратора слідує, що інспектор поліції від працівника АЗС отримує інформацію про те, що відеозапис із місця на території АЗС, на якій знаходиться автомобіль «ВАЗ-21099» не проводився, а відтак доказів того, що гр. ОСОБА_1 заїхав за кермом свого автомобіля на територію АЗС не було. Відеозапису із камери зовнішнього огляду території АЗС поліцейський не проглядав. Натомість, працівник поліції неодноразово наголошував гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про наявність такого відеозапису і необхідність їй написати відповідні пояснення на гр. ОСОБА_1 Відібрати пояснення від працівників АЗС, які б надали достовірні та чіткі твердження, хто саме заїхав за кермом автомобіля «ВАЗ-21099» на територію АЗС поліцейські не вбачали за необхідне. Доказів того, що гр. ОСОБА_1 пересів із водійського місця на пасажирське працівниками поліції не здобуто і про даний факт ніхто із присутніх на місці події не повідомляв.

Також, викладені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення від 03.12.2018р. серії БД №206828 факти того, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21099» на АД М-12 154 км. Стрий-Знамянка в стані алкогольного спяніння не підтверджені належними доказами, так як транспортний засіб «ВАЗ-21099» працівниками поліції був виявлений на території АЗС «Вог», подія встановлення водія даного транспортного засобу і перебування особи в стані алкогольного спяніння розгорталася також у вказаному місці.

Крім цього, із оглянутого в судовому засіданні відеозапису із камери реєстратора патрульного автомобіля вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 із працівником поліції, останнім робляться дописи у протоколі про адміністративне правопорушення від 03.12.2018р. №206828 в частині пункту Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 та у графі місця його проживання, що в даному випадку є недопустимим при підписаному вже протоколі свідками, а тому даний протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися належним і допустимим доказом.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 03.12.2018р. №206828 обставини, які оспорюються ОСОБА_1 за відсутності інших доказів оцінюються критично, письмові пояснення ОСОБА_3 від 03.12.2018р. при встановлених обставинах справи до уваги судом не приймаються, оскільки обвинувачення особи та прийняття рішення щодо винуватості особи в інкримінованому йому правопорушенні не може будуватися на припущеннях.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 130, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.12.2018р. серії БД №206828 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_8