Справа 729/734/18
3/729/189/18 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І, за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

прокурора Василець Д.О. ,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянула матеріали, які надійшли від Національної поліції департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, першого заступника генерального директора ТОВ «Земля і воля», депутата сьомого скликання Чернігівського обласної ради,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, будучи депутатом сьомого скликання Чернігівського обласної ради, тобто у відповідності до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 року являється субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», у встановлений законом термін (до 01.04.2018) несвоєчасно - 25.04.2018 , без поважних причин, подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупцію , чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнав, щиро розкаявся. Просить звільнити його від адмінвідповідальності у зв»язку з малозначністю скоєного ним правопорушення у відповідності до ст. 22 КУпАП ,оскільки в його діях відсутні наслідки , які становлять велику суспільну небезпеку. Факт несвоєчасного подання ним декларації пояснює тим, що станом на 01.04.2018 року він не мав повної інформаціі, яка необхідна була для заповнення декларації, наміру приховати якусь інформацію він не мав, погано володіє ком"ютером і вважав ,що декларацію треба подати до 01.05.2018 року . Крім того просить суд врахувати, що тривалий час він мав незадовільний стан здоров»я , а затримка з подачею декларації є незначна і становить 25 днів .

Прокурор в судовому засіданні просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зазначаючи, що його вина повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом матеріалами справи, просив призначити адміністративне стягнення у виді штрафу.

Таким чином, суд вислухавши особу ,яка притягується до адміністративної відповідальності та прокурора, проаналізувавши всі зібрані по адміністративній справі докази в їх сукупності, вважає, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повністю та об»єктивно знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, суд кваліфікує за ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки він відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», достовірно знаючи про зобовязання щорічно подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно , а саме 25.04.2018 року подав декларацію без поважних причин.

Призначаючи ОСОБА_1, адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 33 КУпАП, судом враховується характер вчиненого адміністративного правопорушення, особа правопорушника, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, як і не притягувалася до відповідальності за порушення антикорупційного законодавства, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, його майновий стан та стан його здоров»я , обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Обставиною, що помякшує відповідальність ОСОБА_1, за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст.34 КУпАП, є щире розкаяння винного у вчиненому правопорушенні .

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1, за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст.35 КУпАП, судом не встановлено.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 щодо звільнення його від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 22 КУпАП , суд приходить до слідуючого.

Згідно вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Специфіка встановлення малозначності діяння в контексті положень ст. 22 КУпАП полягає в обовязковій сукупності трьох умов: формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, тобто всіх тих передбачених у законі обєктивних і субєктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) КУпАП характеризують певний склад адміністративного правопорушення; малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного виду адміністративного правопорушення. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; малозначне діяння не повинно бути субєктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

Натомість, адміністративне стягнення, за правилами ст. 23 КУпАП, є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), а також у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».

Вказане свідчить про те, що дії ОСОБА_1 хоч і містять формальний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, але по факту, не завдають будь-якої шкоди суспільству чи державі. Одночасно, такі дії свідчать і про те, що вони не були субєктивно спрямовані на заподіяння істотної шкоди, несвоєчасне подання декларації вчинене ним у короткий проміжок часу, вчинив правопорушення не навмисно , не мав на меті приховати доходи, щиро розкаявся, що в сукупності, характеризує вчинене діяння як малозначне, тому до нього слід застосувати ст. 22 КУпАП, звільнити від адміністративної відповідальності та обмежитись відносно нього усним зауваженням, виходячи з мети адміністративного стягнення.

Суд вважає неспроможними доводи прокурора про неможливість звільнення особи від відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, адже тяжкість вчиненого правопорушення не може обмежуватись лише одним його видом, а повинно оцінюватись в комплексі зі всіма обставинами справи, і саме від тяжкості вчиненого правопорушення, тобто від його негативних наслідків залежить міра покарання, яка повинна бути співмірна і не повинна становити надмірний тягар для особи.

Відтак вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі, відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 172-6, 268, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з малозначністю скоєного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя В.І. Бойко