КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/874/2018 Суддя у першій інстанції: Марчук О.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю ОСОБА_3 та його захисника, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Янчука А.А. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Гребінки, Васильківського району, Київської області, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат Янчук А.А., в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також вказує на порушення місцевим судом, під час розгляду справи, норм матеріального та процесуального права.

Так, захисник наголошує на тому, що місцевим судом не було досліджено відео з нагрудних камер працівників поліції, не було допитано патрульного поліцейського та свідків, які давали свої показання у вигляді формуляра наданого співробітниками патрульної поліції, ні дружину ОСОБА_3, в якості свідка, яка також фактично могла підтвердити ту частину обставин, яка стосується безпосередньо неї. Також, ОСОБА_3 не надано було можливості заявити клопотання, зокрема клопотання про виклик свідків, допит поліцейського, витребування відео з нагрудних камер співробітників патрульної поліції, тощо.

Також, сторона захисту звертає увагу суду апеляційної інстанції на порушення норм процесуального права, які мали місце з боку працівників патрульної поліції під час огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння, а також під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та які безпідставно були залишені поза увагою судом першої інстанції.

Зокрема, сторона захисту вказує на порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП, а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, що ОСОБА_3 хоча і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою «Драгера», однак наполягав на проходженні огляду в найближчому закладі охорони здоров'я. Вказана вимога ОСОБА_3 була повністю проігнорована співробітниками патрульної поліції, та суперечить вимогам чинного законодавства.

Додатково захисник наголошує на тому, що ОСОБА_3, не погоджуючись зі змістом протоколу, у своїх поясненнях зазначив, що керував автомобілем у тверезому стані.

Також захисник зазначає про те, що до протоколу додані на окремих бланках пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які викладені однаково, є ідентичними між собою за змістом, знаходяться на заздалегідь надрукованих бланках, заповнені співробітником поліції, і різняться лише підписами цих осіб, що на переконання сторони захисту свідчить про невідповідність цих письмових пояснень фактичним обставинам справи, та про безпідставну відмову місцевого суду в допиті вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його захисника, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 291041 від 01 вересня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 01 вересня 2018 року близько 23 години 40 хвилин, ОСОБА_3 керував моторолером марки «Honda Dio» без номерного знаку на 60 кілометрі автодороги «Київ-Одеса» в селищі Гребінки Васильківського району Київської області з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3 01 вересня 2018 року 60 кілометрі автодороги «Київ-Одеса» в селищі Гребінки Васильківського району Київської областівід проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 3).

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, виявлені працівниками поліції 01.09.2018 року у ОСОБА_3, в розумінні п.п.1, 2 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, що ОСОБА_3 хоча і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою «Драгера», однак наполягав на проходженні огляду в найближчому закладі охорони здоров'я, разом з тим вказана вимога ОСОБА_3 була повністю проігнорована співробітниками патрульної поліції, що суперечить вимогам чинного законодавства, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що спростовуються відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції БПП в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 01 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3, який був витребуваний Київським апеляційним судом із батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 спочатку дійсно наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я, однак в решті решт, в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як за допомогою «Драгера», так і в закладі охорони здоров'я, пояснивши при цьому, що на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я в нього не має часу, оскільки в дома без нагляду залишаються неповнолітні діти і він поспішає додому до дітей.

Таким чином, вказаним відеозаписом спростовуються доводи захисника щодо недотримання співробітниками патрульної поліції процедури проведення відповідного огляду на стан сп'яніння, а також доводи про недотримання вимог закону під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.5 ПДР.

Та обставина, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, а їх пояснення викладені однаково на заздалегідь надрукованих бланках та є ідентичними між собою за змістом, не може свідчити про неповноту з'ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в ході дослідження відеозапису з нагрудних камер співробітників патрульної поліції БПП в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції було встановлено присутність двох свідків під час відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Посилання сторони захисту на заперечення ОСОБА_3, зазначені останнім в протоколі про адміністративне правопорушення, в яких останній зазначив про те, що керував транспортним засобом в тверезому стані, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а саме за відмову останнього, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, а не перебування останнього в стані алкогольного сп'яніння.

Будь - яких інших порушень правильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції не встановив, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката Янчука А.А., який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3, вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Янчука А.А., який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.В.Фрич