АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/486/18 Справа № 712/3099/18 Головуючий по 1 інстанції Чечот А. А.
Категорія:ч. 1 ст. 483 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Дмитренко М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює виконавчим директором ТОВ «Черкаський завод автохімії» (м. Черкаси, вул. Вячеслава Чорновола, 118, ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2, виданий 28.08.1996 року Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МКУ ,-

в с т а н о в и в :

26.01.2018 року головним державним інспектором митного поста «Черкаси-північний» Черкаської митниці ДФС Петренко Євгеном Олеговичем за наявності приводів та підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 491 Митного кодексу України, відносно ОСОБА_3, керівника ТОВ «Черкаський завод автохімії», було складено протокол про порушення митних правил №22/90207/18 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2018 року визнано

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, виконавчого директора ТОВ «Черкаський завод автохімії», винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

Накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості предметів правопорушення на суму 1163580,00 грн. з конфіскацією на користь держави товару «гальмівна рідина класу ДОТ-4 без ТМ» у кількості 22000,00 кг, стягнувши його вартість на суму 1163580,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Не погодившись з постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2018 року, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МКУ, призначити товарознавчу експертизу, посилаючись на те, що він не є митним агентом, що складає документи для митниці. Стверджує, що судом 1 інстанції було допущено порушення норм МКУ щодо визначення особи, винної у скоєнні адміністративного правопорушення, так як не досліджено, яку саме з трьох осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 притягувати до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до наявних в матеріалах наданих документів вбачається, що декларацію №UA902070/2018/700344 підписано ОСОБА_5, заяву №24/01 від 24.01.2018 року про прийняття в роботу калькуляції підписано директором ланцюга поставок ОСОБА_6, контракт на поставку №59 від 21.01.2018 року та додаток 1 від 22.01.2018 року підписано ОСОБА_3

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представників ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_7, ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, представника митниці, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а постанову суду першої інстанції - без змін, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

При розгляді справи про порушення митних правил суд, відповідно до вимог ст.489 МК України, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суддя суду першої інстанції передчасно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 факту порушення митних правил.

Так, з протоколу не вбачається жодної вказівки на те, які конкретно дії на порушення митних правил вчинив ОСОБА_3 як керівник ТОВ «Черкаський завод автохімії», враховуючи, що митну декларацію (а.с. 8) подавала до митниці ОСОБА_5, й лише разом з цією декларацією подавався і рахунок-фактура від 17.01.2018 № 306/2 (а.с. 10), підписаний ОСОБА_3

Разом з цим, суть правопорушення полягає в тому, що від імені підприємства в один день до митниці були подані два документа, які містять різну інформацію про вартість певного товару. Й лише це, за відсутності будь-яких інших даних, стало причиною звинувачення ОСОБА_3 у порушенні митних правил.

Суддя апеляційного суду вважає, що для такого висновку у представників митниці, а також і у судді першої інстанції, не було достатніх підстав з огляду на наступне.

В зазначеному вище протоколі про адміністративне правопорушення інспектор митниці оперує поняттями «фактична вартість» і «дійсна вартість» товару, однак чинний МК України таких понять не містить.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 МК України, митною вартістю товарів, що вивозяться за межі митної території України, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі. Митна вартість товарів, що вивозяться за межі митної території України, визначається при поміщенні цих товарів уперше в митний режим з наступним фактичним переміщенням їх через митний кордон України. При зміні митного режиму під час знаходження товарів за межами митної території України митною вартістю товарів є митна вартість, визначена на день прийняття органом доходів і зборів митної декларації при їх першому поміщенні в митний режим.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

При цьому й в диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України мова йде саме про митну вартість певного товару та про відповідальність за надання неправдивих відомостей для її визначення у контексті відповідальності за цією статтею МК України.

Таким чином, обов'язок доведення того, що саме митна вартість, яка була зазначена у рахунку-фактурі, є недостовірною покладається на орган доходів і зборів, й з цією метою чинний МК України визначає, у який спосіб це може бути здійснено.

Відповідно до ч. 1-6 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Натомість у даному випадку інспектор митниці у якості доказу недостовірності заявленої у вказаному вище рахунку-фактурі митної вартості посилається виключно на подану самим підприємством калькуляцію вартості товару. При цьому жодного підтвердження того, що в калькуляції і в рахунку-фактурі мова йде про однаковий товар, немає. Натомість представники ОСОБА_3 у судовому засіданні стверджували, що, по-перше, вказана калькуляція є технічною помилкою, яка була випадково допущена при підготовці документів для отримання сертифікату на товар, тому згодом вона була відкликана. А, по-друге, у рахунку-фактурі і в калькуляції мова може йти про один товар за видом, але різними за типом, оскільки гальмівна рідина може мати різні види в залежності від її концентрованості, а тому - й різну вартість.

До того ж, закон визначає, що митна вартість визначається саме з тієї вартості, яка указана у відповідному договорі й була фактично сплачена за товар. Саме такою є вартість, що була указана у рахунок-фактуру від 17.01.2018 № 306/2, адже товар був фактично переміщений за межі митної території України, й підприємство отримало за нього відповідну оплату.

Крім цього, чинний МК України встановлює, що з метою визначення правильності зазначення у відповідних митних документах митної вартості певного товару має проводитися документальна перевірка.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Між тим, згідно Вказаної перевірки органом доходів і зборів на час розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, проведено не було.

З ст. 54 МКУ слідує, що презюмується правильність визначення митної вартості декларантом, поки митний орган не доведе неповноту або недостовірність відомостей про митну вартість товарів.

Крім того, Головним управлінням ДФС у Черкаській області було проведено камеральну перевірку даних ТОВ «Черкаський завод автохімії» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2018 року, за участю виконавчого директора ОСОБА_3, головного бухгалтера ОСОБА_9

Вказаною перевіркою перевірено експортні операції за січень 2018 року, серед яких значиться митна декларація номер №UA902070/2018/700344 від 22.01.2018.

За результатами перевірки складено довідку №170/23-00-12-0208/36994791 від 13.03.2018, згідно якої не встановлено порушень ТОВ «Черкаський завод автохімії» вимог кодексу в частині достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2018 року в сумі 1273316 грн.

З огляду на вищевикладене, суддя апеляційного суду вважає, що підтверджені у передбачений законом спосіб фактичні дані, на ґрунті яких можливо було б зробити законний висновок про недостовірність зазначеної у митних документах митної вартості товару, відсутні, що в даному разі унеможливлює встановлення в діях особи факту порушення митних правил в контексті відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України.

Враховуючи це та керуючись ст. 245, 247, 280, 289, 294 КУпАП, ст. ст. 49, 54, 66, 345, 483 МК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 483 МК України скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях особи ознак порушення митних правил.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко