Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/846/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА
05 липня 2018 року м.Житомир
Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В., з участю адвоката ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, -
в с т а н о в и в :
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 352 гривні 40 копійок.
Відповідно до постанови, 28 березня 2018 року о 06 год. 30 хв. в смт. Новогувинське, Житомирського району, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак 542 70 КК, з ознаками алкогольного спяніння (почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медогляду на стан спяніння відмовився в присутності двох понятих.
Своїми навмисними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
На постанову суду ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що не мав статус водія, оскільки транспортним засобом не керував, а лише в ньому відпочивав, алкогольні напої не вживав.
Викладені в протоколі формулювання вчинення ним, адміністративного правопорушення, не відповідають дійсності, суперечать фактичним обставинам справи.
При цьому судом першої інстанції взагалі не досліджувались наведені в протоколі обставини справи, його покази не заслуховувались, його письмове клопотання про виклик і допит свідків залишилось поза увагою суду.
Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого спяніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан спяніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан спяніння чи перебування під дією лікарських засобів працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.
Суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, погоджується з таким висновком і суд апеляційної інстанції.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема: протоколом серії БР №034176 від 28.03.2018 року посвідченого підписами свідків про відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду в установленому законом порядку, а також про розяснення йому його прав та відмови останнього від підпису протоколу та надання пояснень; висновком №210 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння від 28 березня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3
Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.
Зазначеними доказами, які є належними, допустимими та достовірними, повністю спростовуються апеляційні доводи ОСОБА_2 про порушення працівниками поліції положень Закону. На думку апеляційного суду, при перевірці обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції було дотримано вимоги ст.266 КУпАП.
З сукупності досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_2 28.03.2018 р. близько 6 год. 30 хв. керуючи автомобілем Ваз ледве не спричинив пошкодження споруди у звязку з чим на місце за повідомленням гр. ОСОБА_3 виїхав черговий наряд поліції, який у межах зазначеного часу виявив вказаний транспортний засіб за кермом якого був ОСОБА_2, що давало усі підстави за наявності ознак спяніння здійснити огляд водія.
Про правильність висновків суду свідчить і поведінка ОСОБА_2, який відмовився від проходження огляду на стан спяніння та жодних пояснень щодо незгоди з діями працівників поліції не надав, відмовився будь-що пояснювати, в тому числі не вказував, що транспортним засобом не керував.
Апеляційний суд, аналізуючи наявні в справі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у співставленні з його апеляційними твердженнями про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, вважає їх суперечливими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому визнає їх неправдивими, спрямованими на уникнення останнім від адміністративної відповідальності.
Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи ОСОБА_2, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення.
При накладенні стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП йому призначено мінімальне стягнення.
За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На переконання апеляційного суду, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року щодо нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_4