АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/9276/18 Суддя суду 1 інстанції: Садовський К.С.
Провадження № 33/790/640/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року. м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В. за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника Дегтяря І.А., прокурора Радіонова С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканку м. Мерефа Харківської області -

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 354 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що перебуваючи на посаді інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, будучи згідно п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», будучи обізнаною, що суб'єкти декларування подають щорічні декларації у період з 01 січня по 01 квітня наступного року за звітом року, несвоєчасно, а саме 04.04.2018 року, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погодившись з таким судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати судову постанову, а провадження закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що постанова є незаконною, не обґрунтованою та не відповідає вимогам законодавства і суперечить фактичним обставинам справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та її захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора Радіонова С.А. проти її задоволення, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами декларування - є особи, зазначені у пункту 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 ст. 3 Закону, інші особи, зобов'язані подавати декларації відповідно до цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуваючи на посаді інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, 04.04.2018 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто з порушенням вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

У даному випадку, суб'єктивна сторона дій ОСОБА_2 виявилась у тому, що остання при обставинах викладених в протоколі про вчинення корупційного правопорушення, а також вказаних в інших матеріалах справи, вчинила адміністративне корупційне правопорушення передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, несвоєчасно, а саме 04.04.2018 року, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно ст. 1 Закону визначено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження , вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/ або цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи вище викладене, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди керуються Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Міжнародні стандарти протидії корупції зобов'язують держави вживати заходи для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999 року, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003 року, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003 року, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 року та є обов'язковими для України.

В рішенні від 08.10.2005 року скарга № 8812/02 у справі «Wypych v. Poland» Європейський суд з прав людини відхилив скаргу члена місцевої ради в Польщі, який відмовився подати свою майнову декларацію, стверджуючи, що визначений законодавством обов'язок розкривати деталі його фінансового та майнового стану порушував статтю 8 Європейської конвенції про права людини.

Європейський суд з прав людини схвалив оприлюднення та інтернет-доступ до декларацій, вважаючи, що "широка громадськість має правомірний інтерес в тому, щоб пересвідчитися, що місцева політика є прозорою, а інтернет-доступ до декларацій робить доступ до такої інформації дієвим та простим". "Без такого доступу цей обов'язок не матиме практичного значення або реального впливу на міру поінформованості громадськості".

Відповідно до п.п. 12,13 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.

ОСОБА_2 надала пояснення, жодних заперечень щодо порушень законодавства при складанні протоколу не заявляла.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення № 14/18 від 23.05.2018 року (а.с. 1-10), копією електронної декларації ОСОБА_2 від 04.04.2018 року (а.с39-45).

Відповідно до листа управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК №71-05/23251/18 від 24.05.2018 року з додатком до нього (а.с. 110-112), ОСОБА_2 27.03.2018 року об 11-35 зареєструвалася в «Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (ІТС Реєстр).

Технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр, які б завадили поданню документів до ІТС Реєстр, у цей період не зафіксовано. Станом на 16.05.2018 року офіційних звернень від ОСОБА_2 на адресу НАЗК не надходило.

Посилання ОСОБА_2 на скріншоти електронних листів від 28,30,31 березня 2018 року відправлені користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_3 ;», в яких містиься прохання ОСОБА_2 надати їй технічну підтримку у авторизації судом не приймаються, оскільки з цих скріншотів не зрозуміло на яку адресу було направлено повідомлення.

За наведених обставин посилання апелянта щодо відсутності умислу та складу адміністративного правопорушення не спроможні.

За змістом ст.ст.279,280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_2, та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Вид адміністративного стягнення суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко