Справа № 159/2374/18 Провадження №33/773/404/18 Суддя в 1 інстанції: Лесик В. О.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року місто ОСОБА_1

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2018 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді ПИСАРУК Юрій Олександрович, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 352,40 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 11.05.2018 в 00 год. 20 хв. в м.Ковелі по вул. Володимирська, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження медичного огляду для встановлення алкогольного спяніння в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам відповідної Інструкції, не долучено до матеріалів справи письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які б підтверджували факт керування ним автомобілем. Крім того, суд безпідставно взяв до уваги пояснення в судовому засіданні працівника поліції, натомість не врахував пояснення свідка ОСОБА_1, яка засвідчила в суді, що в час та місці, зазначені в протоколі, за кермом перебувала вона, а не ОСОБА_2 Працівники поліції не врахували, що він не був водієм автомобіля, а лише знаходився в автомобілі на узбіччі дороги. В цьому ж автомобілі перебувала ОСОБА_1 Також не було оформлено направлення до відповідного закладу охорони здоровя на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану спяніння. Тому складений протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом. Крім того, всупереч вимогам ст.256 КУпАП, йому не запропонували викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу, що свідчить про те, що він не був ознайомлений із даним протоколом.

Із урахуванням наведеного, апелянт вважає, що його вина у скоєнні правопорушення не підтверджується жодними доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу та просили скасувати постанову і закрити провадження у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується наступними доказами.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 345944 від 11.05.2018 (а.с.1), який складений інспектором СРПП № 1 Ковельського ВП ГУНП у Волинській області відносно водія ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксовано ознаки спяніння останнього: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, а також відмова від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків.

З дослідженого шляхом перегляду в судовому засіданні місцевого суду диску із відеозаписами з бодікамер поліцейських, який міститься у матеріалах справи, вбачаються обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.12).

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 11.05.2018 стверджується, що водій ОСОБА_2 у їхній присутності відмовився пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку (а.с.5,6).

Згідно з копією акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням технічних засобів, ОСОБА_2, у якого поведінка не відповідає обстановці, наявні запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя, відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.4).

Відповідно до висновку лікаря Ковельської центральної районної лікарні від 11.05.2018 ОСОБА_2 відмовився від обстеження (а.с.2).

Згідно з протоколом про адміністративне затримання № 200864 ОСОБА_2 11.05.2018 був затриманий працівниками Ковельського ВП ГУНП у Волинській області. (а.с.3).

Рапортами інспекторів поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджуються обставини зупинки автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_2, намагання втечі останнього з місця події, його затримання та ситуацію відмови водія від проходження огляду на стан спяніння (а.с.9, 10).

В судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що 11.05.2018 під час несення служби, рухаючись на службовому автомобілі по вул.Володимирська в м.Ковель, побачили автомобіль марки «Сітроен», який раптово виїхав на зустрічну смугу руху, у звязку з чим даний транспортний засіб ними в подальшому було зупинено. При розмові з водієм цього автомобіля, яким виявився ОСОБА_2, в останнього були наявні ознаки алкогольного сп'яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тощо. Підтвердили ту обставину, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти обстеження на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці в присутності двох свідків, проте останній категорично відмовився та наполягав на проходженні медичного обстеження на стан алкогольного сп'яніння в Ковельській ЦРЛ. Однак, знаходячись в Ковельській ЦРЛ, ОСОБА_8 знову відмовився від проходження медичного обстеження для визначення стану алкогольного спяніння. Ствердили, що за кермом автомобіля знаходився саме ОСОБА_8, тому відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, однак той відмовився його підписувати та давати будь-які пояснення.

Тому доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що він не перебував за кермом автомобіля, про що під час розгляду справи ствердила і свідок ОСОБА_1, суперечать іншим, вищенаведеним доказам справи.

Твердження ОСОБА_2 та пояснення свідка ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не перебував за кермом автомобіля НОМЕР_2 також повністю спростовуються постановою про накладення адміністративного стягнення серії НК №106561 від 11.05.2018, яка набрала законної сили 21.05.2018, згідно якої саме ОСОБА_2 керував вказаним транспортним засобом (а.с.7).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції повністю спростував версію апелянта про непричетність до вчинення правопорушення та прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя в повному обсязі дотримався даних вимог закону та обґрунтовано призначив ОСОБА_2 безальтернативне адміністративне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Істотних порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 з мотивів, наведених в ній, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ПИСАРУКА ОСОБА_9 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2018 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_10