АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/950/18 Головуючий у І-й інстанції - Калініченко Г.П.
Справа № 205/3885/18 Суддя-доповідач - Мудрецький Р.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІПН відсутній через неможливість однозначно ідентифікувати особу, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Вирішено стягнути з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, 24.05.2018 року о 06:10 годин ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, в районі будинку № 21 по вул. Гербіна в м. Дніпрі з явними ознаками алкогольного сп'яніння (млява мова, запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), і на вимогу інспектора патрульної поліції від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, скаржник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. ОСОБА_2 вказує на те, що протокол не містить об'єктивних даних, які б вказували на вчинення ним адміністративного правопорушення. Апелянт зазначає, що протокол містить відомості про ознаки алкогольного сп'яніння, які не відповідають вимогам закону. При цьому, посилання у протоколі на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_2 також вважає безпідставним, оскільки він не відмовлявся пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки та пропонував пройти його у медичному закладі. Поряд із цим, на думку апелянта, показання свідків також не містять вичерпних даних, які б вказували на його відмову від проходження огляду, а наявний у матеріалах провадження диск, який не упакований належним чином із зазначенням приладу, за допомогою якого здійснювався запис, не містить даних про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність свідків, а також не засвідчує сам стан сп'яніння. При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що самостійно пройшов огляд у медичному закладі та висновком № 3798 обставина наявності стану алкогольного сп'яніння спростована. На переконання апелянта суд необґрунтовано залишив поза увагою вказаний доказ та безпідставно поставив під сумнів його допустимість.

У судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність залишення її без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протоколом серії БД № 145364 від 24 травня 2018 року, в якому відображені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були залучені в якості понятих під час огляду останнього, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження огляду.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Посилання ОСОБА_2 на те, що матеріали справи, зокрема протокол та пояснення свідків, не містять об'єктивних даних про його відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, суд апеляційної інстанції розцінює як безпідставні, оскільки зазначені обставини повністю спростовуються наявним в матеріалах провадження відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, приналежність якого до обставин події ОСОБА_2 не заперечує.

Поряд із цим, доводи ОСОБА_2 про те, що обставина його перебування у стані алкогольного сп'яніння спростовується висновком КЗ "Дніпропетровський наркологічний диспансер" ДОР від 24 травня 2018 року, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та ставить під сумнів допустимість зазначеного доказу, оскільки в силу вимог ст. 266 КУпАП, зазначений висновок може вважатися таким, що засвідчує певні факти, лише в разі складання його у присутності поліцейського.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та не вбачає підстав погодитись з вимогами апеляційної скарги ОСОБА_2

При цьому, визнаючи необґрунтованими доводи останнього стосовно відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських містить дані, які сумніву щодо правильності висновків суду не викликають.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, у зв'язку з чим апеляційну скаргу останнього необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Р.В.Мудрецький