АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/891/18 Головуючий у І-й інстанції - Ісаєва Д.А.
Справа № 202/988/18 Суддя-доповідач - Джерелейко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_4 (приймають участь в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, 19 серпня 2017 року о 20 годині 30 хвилин в м. Скадовську Херсонської області на перехресті вул.Гагаріна та вул. Балтазарівської водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем "Тойота", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під час руху своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "УАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби пошкоджені, а водій ОСОБА_3 та пасажир ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, отже, своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 12.3 Правил Дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року закрито провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, потерпілий ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для її оскарження, а постанову скасувати як незаконну та таку, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, ухваливши нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і провадження у справі закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Посилається на те, що при розгляді адміністративної справи щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП його як потерпілого жодного разу до судового засідання судом не викликали та копію постанови суду йому направлено не було, тому вважає, що строк подачі ним апеляційної скарги пропущений з поважної причини.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами, однак із постанови суду не зрозуміло, на підставі яких доказів суд встановив невинність правопорушника, чим всі докази спростовані, оскільки в судовому засіданні не допитані ні потерпілий, ні жоден свідок правопорушення.

Вважає, що подія дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 серпня 2017 року за участю ОСОБА_2 встановлена матеріалами адміністративної справи, що виключає її закриття за відсутності її події.

Крім того, по обставинам дорожньо-транспортної пригоди була проведена судова автотехнічна експертиза, в результаті якої експертом зроблено відповідний висновок № 916 AT від 27 грудня 2017року, де зазначено, що на ранній стадії розвитку ситуації водії обох транспортних засобів повинні були керуватися вимогами пункту 3.1. Правил дорожнього руху України, а оскільки прогнозування подальшого розвитку ситуації на цій ділянки проїзної частини було неможливе, тому характер належних дій водія автомобіля «Тойота Пріус» в цій ситуації полягав у своєчасному гальмуванні, отже, у цій дорожній ситуації водій автомобіля «Тойота Пріус», виконуючи в комплексі вимоги пунктів 3.1. та 12.3. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість уникнути настання події.

Більш того, суд в оскарженій постанові послався на експертне дослідження №10.1/008-д від 20 лютого 2018 року, однак в порушення ст. 283 КУпАП не навів мотивів спростування висновку судово -автотехнічної експертизи № 916 АТ від 27 грудня 2017 року, що є недопустимим.

Також матеріалами адміністративної справи щодо ОСОБА_2 підтверджується, що між його діями, які виразилися в порушенні правил дорожнього руху і зіткненням з автомобілем під його керуванням є прямий причинний зв'язок, що вказує на його винність в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 заперечував проти її задоволення, пославшись на те, що він виконував невідкладне службове завдання, рухався з увімкненими проблисковими маячками та звуковим сигналом, правила дорожнього руху не порушував.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Клопотання потерпілого ОСОБА_3 щодо поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції його не було належним чином увідомлено про місце та час розгляду справи, рішення суду приймалось за його відсутності, копія постанови суду отримана представником потерпілого 02 липня 2018 року, що не спростовано наданими матеріалами, а апеляційну скаргу потерпілий подав 12 липня 2018 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи вимоги апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, оскільки судом першої інстанції не обґрунтовано висновки суду, не проаналізовано зазначені у постанові докази, не правильно вказано щодо відсутності події, оскільки інший учасник ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та безпідставно прийнято до уваги як доказ висновок експертного дослідження від 20.02.2018 №10.1/008-Д, яке складене без додержання вимог ст.273 КУпАП, не за дорученням органу чи посадової особи, в провадженні яких знаходилась справа, а тому відсутні підстави для прийняття цього висновку як належного доказу у справі, у зв»язку з чим постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги потерпілого щодо визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

В суді апеляційної інстанції був допитаний в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_5, який пояснив, що працював разом з потерпілим, в день події вони отримали виклик, направлялись для надання допомоги людині, яка отримала травму ноги, він сказав ОСОБА_3 ввімкнути проблискові маячки і сирену, коли виконували маневр повороту ліворуч, отримали удар в ліву частину автомобіля зі сторони водія, від чого автомобіль відлетів. Зіткнення відбулося на самому перехресті, патрульна машина рухалася по зустрічній смузі, гальмівного шляху не було, слідів юзу не бачив, сліди на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди не є слідами поліцейського автомобіля, вважає, що це сліди після зіткнення автомобілів. В письмових поясненнях зазначив по-іншому, бо мав травму.

Свідок ОСОБА_6 в режимі відеоконференції пояснила, що в день події сиділи на вулиці, почули звук удару, близько 20-21 години почула звуковий сигнал автомобіля швидкої допомоги, руху транспортних засобів не бачила, визначила, що саме автомобіль швидкої допомоги подавав звуковий сигнал, оскільки знає, який звук подає цей автомобіль, автомобіль поліції не міг далі проїхати, оскільки там знаходиться площа, в протоколі її пояснення зазначені не правильно.

В ході апеляційного перегляду свідок ОСОБА_7 в режимі відеоконференції пояснила, що чула одну сирену швидкої допомоги, потім бачила зіткнення автомобілів, свої письмові пояснення не підтверджує, надає правдиві пояснення в суді.

Свідок ОСОБА_8 пояснила в режимі відеоконференції, що йшла по вул.Гагаріна з лікарні, їхав автомобіль швидкої допомоги з сиреною і маячками, а через квартал-два - автомобіль поліції також з сиреною і маячками з дуже високою швидкістю, звуку гальмування не було чутно, переїхати через площу неможливо.

Аналогічні показання в режимі відеоконференції надала свідок ОСОБА_9, доповнивши, що між автомобілями швидкої допомоги та поліції іншого автомобіля не було.

Суд критично оцінює показання свідків, оскільки свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 були вже допитані з приводу цієї дорожньо-транспортної події та надавали інші показання, що підтверджується їхніми письмовими поясненнями, наявними в матеріалах справи, відповідно до яких вони не повідомляли про те, що автомобіль швидкої допомоги подавав звуковий сигнал, натомість свідок ОСОБА_5 вказував, що звуковий сигнал у автомобілі швидкої допомоги взагалі не працював, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали пояснення щодо руху автомобіля швидкої допомоги із звуковим сигналом, що не підтверджується матеріалами адміністративної справи, та не узгоджуються з іншими поясненнями щодо наявного одного звукового сигналу. Також показання свідка ОСОБА_5 в частині відсутності слідів юзу не узгоджується із схемою дорожньо-транспортної події.

Враховуючи викладене, показання допитаних судом апеляційної інстанції свідків не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони містять протиріччя та не відповідають матеріалам провадження.

Доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_3 про те, що судом не звернуто увагу на висновки судової автотехнічної експертизи № 916 AT від 27 грудня 2017року, відповідно до якої на ранній стадії розвитку ситуації водії обох транспортних засобів повинні були керуватися вимогами пункту 3.1. Правил дорожнього руху України, а оскільки прогнозування подальшого розвитку ситуації на цій ділянки проїзної частини було неможливе, тому характер належних дій водія автомобіля «Тойота Пріус» в цій ситуації полягав у своєчасному гальмуванні, отже, у цій дорожній ситуації водій автомобіля «Тойота Пріус», виконуючи в комплексі вимоги пунктів 3.1. та 12.3. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість уникнути настання події, не можуть бути прийняті як доказ вини водія ОСОБА_2, оскільки зазначеним висновком не підтверджено того, що дії водія автомобіля «Тойота Пріус» перебувають у причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, так як цей висновок не містить будь-яких розрахунків щодо гальмівного шляху автомобіля та чи мав цей автомобіль технічну можливість запобігти зіткненню шляхом застосування своєчасного гальмування.

Перебування автомобіля «Тойота Пріус» на смузі зустрічного руху водієм ОСОБА_2 пояснюється тим, що ним було відвернуте кермо з метою уникнення зіткнення. Зазначене підтверджує досліджена судом апеляційної інстанції схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події(а.п.8), на якій зафіксовані сліди юзу в напрямку руху ліворуч автомобіля "Тойота".

Посилання в апеляційній скарзі на пояснення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 як на докази вини ОСОБА_2 не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані свідки судом допитані не були, крім того, письмові пояснення свідка ОСОБА_10 не протирічать поясненням ОСОБА_2, в письмових поясненнях свідок ОСОБА_11 не вказує на те, що бачив зіткнення автомобілів, свідок ОСОБА_12 в письмових поясненнях вказала на механізм дорожньо-транспортної пригоди, що не суперечить схемі до протоколу огляду.

У вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19 серпня 2017 року близько 20 год.30 хв. в м. Скадовську Херсонської області на перехресті вул.Гагаріна та вул. Балтазарівської за участю автомобіля "Тойота", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та автомобіля "УАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, встановлена вина водія ОСОБА_3, що підтверджується постановою Апеляційного суду Херсонської області від 04.05.2018, відповідно до якої водій ОСОБА_3 додатково не привернув увагу учасників дорожнього руху, не надав звуковий сигнал та перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не буде створювати небезпеки іншим учасникам руху, а що стосується перевищення швидкості водієм ОСОБА_2, то такий факт не був встановлений у визначеному законом порядку.

Враховуючи викладене, в ході апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв»язку з чим наявні підстави для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити потерпілому ОСОБА_3 строк для подання апеляційної скарги на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року -задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року, якою закрито провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв'язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП -скасувати.

Прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко