Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
05.10.2018
3/394/203/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Запорожець О.М.

розглянувши матеріали, які надійшли від Новоархангельського ВП Голованівського ВП ГУНПУ в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого водієм ПСП «Лан», проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

22.09.2018 року інспектором СРПП Новоархангельського ВП Голованівського ВП ГУ НП в Кіровоградській області було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130КУпАП відносно ОСОБА_1, зокрема в протоколі зазначено, що останній 21.09.2018 року о 23.21 год. ОСОБА_1 на а/д Новоархангельськ-Тернівка керував автомобілем ЗІЛ 130, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці) та який відмовився від проходження медичного огляду для встановлення наявності алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 винним себе не визнав та надав суду пояснення, що дійсно 22.09.2018 року близько 23.00 год. він керував автомобілем ЗІЛ з державним номерним знаком ВА7810 СІ, на якому працює водієм в ПСП «Лан». На автодорозі Новоархангельськ-Тернівка він зупинився у звязку з незрозумілою йому дорожньою обстановкою. Після цього в нього виникла сутичка з іншими учасниками дорожнього руху які були на даному відрізку шляху. Через деякий час на вказане місце приїхав автомобіль патрульної поліції. Пояснив, що надав на перевірку поліцейським документи, які мав при собі на право керування транспортним засобом. Після цього працівники поліції почали зясовувати у нього чи вживав він алкогольні напої або наркотичні засоби, на що він категорично заявив, що алкогольні напої вживав, оскільки працює водієм і відповідально ставиться до виконання обовязків повязаних з його професією. Працівники поліції зауважили, що його вид відповідає, як такому, що він знаходиться в стані спяніння, ймовірно алкогольного, на що він категорично заперечив та пояснив, що поспішає, оскільки здійснює перевезення зернових до току і його затримка може потягти за собою затримку на загальному виробничому процесі. Після описаного працівники поліції відпустили його. Також додав, що випадково забув про те, що працівник поліції не віддав йому посвідчення водія після перевірки, оскільки була пізня пора доби, та він дуже поспішав. При ньому жодного протоколу поліцейські не складали, він не надавав жодних пояснень, а також він не відмовлявся від проходження медичного огляду. З його пояснень випливає, що він не вчиняв правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши пояснення порушника та матеріали адміністративної справи приходжу до наступного висновку.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Ч. 1 ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув'язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному вїзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

Ст. 130КУпАП є бланкетною нормою права, тобто нормою права, яка не містить певних правил поведінки, зазначенні правила встановлюються органами держави.

Зазначенні в ній порушення (правила поведінки) регламентуються в Правилах дорожнього руху України.

В пункті 2.5 ПДР України наголошується, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даний пункт ПДР інкримінуються в порушення ОСОБА_1

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обєктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Обєктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо нашої ситуації, є керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Субєктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу, тобто психічне ставлення особи до вчинюваних нею дій, а саме вжиття алкогольних та керування транспортним засобом.

Субєктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є фізичні особи, які керують транспортними засобами, як при наявності водійського посвідчення так і при його відсутності.

Зокрема ознаками знаходження особи у стані алкогольного спяніння можуть бути запах алкоголю з рота, нестійкість ходи, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає виниклій обстановці або повідомлення осіб, про вжиття алкогольних напоїв правопорушником.

Згідно із положенням ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В розрізі поняття ст. 1 Закону України «Про поліцію» Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції відповідно до ст. 2 Закону України «Про поліцію» є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої

Ст. 3 Закону України «Про поліцію» наголошує на тому, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

В п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху . В ч. 2 зазначеної статі наголошується, що поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Частинами 1 та 2 ст. 254 КУпАП визначено, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені особи органів поліції уповноваженні складати протоколи за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу визначається у ст. 256 КУпАП України.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального та процесуального права, приходжу до наступного висновку, адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП вчиняється виключно умисно, тобто особа усвідомлює характер вчинюваних нею протиправних дій.

З матеріалів адміністративної справи, щодо ОСОБА_1 слідує, що працівниками поліції відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення та опитано двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3. які вказували на те що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння та відмовився від проходження медичного огляду. Крім того, матеріали адміністративної справи містять рапорт з в якому описано обставини при яких викликано патруль поліції.

В пунктах 2, 3, 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоровя реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоровя. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В пункті 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/278 визначено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Тобто з цього пункту слідує, що працівник поліції в разі відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів повинен скласти направлення відповідно до встановленої в інструкції форми, ознайомити з ним водія, або зафіксувати факт відмови від ознайомлення. Зазначений документ відсутній у матеріалах адміністративної справи.

В п. 1. 10 ПДР України дано поняття водія, зокрема ним є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З даної норми випливає, що огляд на стан спяніння можливо проводити тільки щодо особи, яка керує транспортним засобом.

Примушування до проходження медичного огляду на стан спяніння не у визначений вказаними статтями спосіб є прямим втручанням в особисте життя особи (ст. 301 ЦК України).

Ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд на виконання положень зазначеної статті всебічно, обєктивно та неупереджено дослідив всі матеріали адміністративної справи, щодо ОСОБА_1

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим суд відмічає, що доказ повинен бути відносним та допустимим. Відносний доказ це доказ зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. Допустимим доказом є доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

В розрізі поняття ст. 251 КУпАП суд констатує, що працівники поліції діяли не в межах та не у спосіб визначений КУпАП та зазначеною вище інструкцією, зокрема на це вказує те, що ними не було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не ознайомлено порушника с протоколом про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 256 КУпАП), не розяснено порушнику права (ч. 45 ст. 256, ст. 268 КУпАП), не вручено йому копії протоколу про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого (ч. 2 ст. 254 КУпАП) всі ці обставини вказують на те, що для притягнення особи в правовому полі повинно бути вчинено низку визначених законом дій.

Суд констатує, основний факт, що не складення працівником поліції направлення на проходження огляду на стан спяніння не може в подальшому утворювати склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 та вказувати про наявність факультативних ознак обєктивної та субєктивної сторони.

Пояснення свідків з приводу знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння не можуть вважатись доказом оскільки свідки не є уповноваженим на те законом особами, які визначають при візуальному контакті стан в якому перебуває особа, також вони не уповноваженими особами констатації факту відмови порушника від проходження медичного огляду, вони можуть підтвердити даний факт лише при наявності направлення складеного працівником поліції та засвідчити це своїми підписами в зазначеному документі.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що матеріалами адміністративної справи не встановлено, тих обставин, що ОСОБА_1 керував, як водій, в стані алкогольного спяніння та відмовився від проходження медичного огляду, отже на думку суду відсутня обєктивна та субєктивна сторона зазначеного правопорушення, які є обовязковою складовою будь-якого адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, на переконання суду, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстава закриття в справі про адміністративне правопорушення у разі відсутності складу адміністративного правопорушення регламентована в п. 1 ст. 247 КУпАП.

В звязку з закриттям провадження у адміністративній справі судові витрати відносяться за рахунок держави.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись Правилами дорожнього руху України, ст. ст. 1, 7, 130 ч. 1, 247, 251, 276, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 провадженням закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти з дня її винесення.

Суддя: