АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/818/18 Справа № 695/1336/18 Суддя в 1 інстанції - Середа Л. В.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Суддя в апеляційній інстанції - Дмитренко М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вирішено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 352 грн.40 коп., -

в с т а н о в и в :

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_3, 29.04.2018 року о 02 год. 20 хв. в м. Золотоноша по вул. Черкаська керував автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в установленому порядку за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер». Результат тесту №2261 склав 0.64 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_3 вказує, що суд першої інстанції не повно з?ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Зазначив, що в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення від 29.04.2018 р. співробітником поліції - інспектором Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 не було надано йому - ОСОБА_3 жодного сертифікату відповідності спеціального технічного засобу «Драгер», натомість запропоновано йому вдихнути повітря у вже відкритий спецзасіб, який показав невірні показники, оскільки він не вживав на момент зупинки його автомобіля алкогольних напоїв. Зауважив, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський не проінформував його, про порядок застосування спеціального технічного засобу та не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не пояснив право водія звернутися у медичний заклад для проходження огляду на стан сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, однак в протоколі від 29.04.2018 р. зазначено прізвище лише одного свідка, що є порушенням п.6 розділу ІІ наказу МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/737 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Апелянт також вказав, що в порушення п.10 розділу ІІ Інструкції №1452/735 працівниками поліції не було складено акт огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, копія такого акту йому на руки не давалась і в матеріалах справи він відсутній. Також апелянт наголосив, що в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення від 29.04.2018 р. відсутні відомості про ознайомлення водія - ОСОБА_3 з його правами, які передбачені ст.268 КУпАП та порядком проходження водіями огляду на стан сп'яніння.

Окрім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин. Зазначив, що про розгляд справи йому не було відомо, оскільки суд належно не повідомив його про час і місце її розгляду. Суддя розглянула справу без його участі, що призвело до порушення його права на захист. Про зазначену постанову він випадково дізнався лише на прикінці липня 2018 року від співробітників Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області, які повідомили йому про факт завершення строку дії тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, у зв'язку з позбавлення судом права на керування транспортним засобом. 06.08.2018 р. його адвокат ОСОБА_5 ознайомився з матеріалами судової справи, а він отримав примірник оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5, який просив поновити строк на апеляційне оскарження та підтримав вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в даному випадку мають місце безумовні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження цієї постанови, оскільки суддя місцевого суду, не з'ясувавши причину неявки ОСОБА_3 в судове засідання, передчасно вдалася до розгляду справи у його відсутність. Як вбачається з матеріалів справи повідомлення про розгляд справи щодо ОСОБА_3 було направлено йому на адресу - вул.Ватутіна,8 м.Золотоша, яка є невірною, а тому ним і не було отримано повідомлення про розгляд справи, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомленням, що був повернутий до суду без зазначення причини його повернення (а.с.10,11), а тому вважаю, що це клопотання ОСОБА_3 підлягає до задоволення, оскільки копію постанови суду він отримав у місцевому суді 06.08.2018 року та 13.08.2018 року подав зазначену апеляційну скаргу, а апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

З оскаржуваної постанови видно, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але з цим висновком погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №386446 від 24.04.2018 р., результати алкотестеру «Драгер».

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об'єктивної сторони, що передбачає необхідність обов'язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а суб'єктивної, наявність прямого умислу.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини, на які послався суд, як на докази вини ОСОБА_3 у вчиненні цього правопорушення, спростовують його висновки про доведеність вини останнього у його вчиненні й, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП зазначено, що огляд особи на стан сп'яніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_3, у ньому не зазначено жодної з ознак алкогольного сп'яніння, передбачених п.4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735, яку виявив працівник поліції, пропонуючи пройти тест, тобто, при винесенні постанови, згідно вимог ст.283 КУпАП, зазначений протокол не може бути прийнятий судом як допустимий доказ на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.1).

Окрім того, відповідно до п.12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, чого працівниками поліції також зроблено не було.

Вимогами ч.3 ст.266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія з результатами проведення огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться у закладах охорони здоров'я.

Крім того, згідно п.6 розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, однак в протоколі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності вказано лише одного свідка.

Відповідно до вимог ч.1 ст.266 КУпАП, особи які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_3 від керування автомобілем.

Разом з тим, відповідно до п.10 розділу ІІ Інструкції №1452/735 передбачено, що результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп'яніння. Проте, вказаний документ відсутній в матеріалах справи про адмінправопорушення, і як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 на руки примірник акту не отримував, що вказує на недійсність огляду водія на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_3 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну його відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, встановлено, що справу суд першої інстанції, розглянув із порушенням вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази наявні у справі ретельно не були перевірені, відповідно до ст. 252 КУпАП, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов хибного висновку, визнавши доведеною провину ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, вважаю необхідним апеляційну скаргу задовольнити, а постанову судді першої інстанції - скасувати із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, задовольнити.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 352 грн.40 коп., скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко