Справа № 758/6860/18
3/758/3910/18 Категорія 251
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2018 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Павленко О. О., за участі прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 Павліченко В.О., захисника Мітітел Р.В. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки у місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_1, громадянку України, працюючу на посаді головного спеціаліста відділу захисту населення і території в Управлінні з питань надзвичайних ситуацій Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 124 від 24 травня 2018 року, ОСОБА_3, обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу захисту населення і території в Управлінні з питань надзвичайних ситуацій Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальнольності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомила про суттєві зміни у майновому стані, а саме щодо набуття у власність квартири площею 34,3 метрів квадратних, загальною вартістю 784 634 гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що 15.02.2017 року її батько ОСОБА_4, в зв'язку з тяжкою хворобою, прийняв рішення подарувати їй у власність квартиру, 14.03.2017 року до Єдиного державного реєстру декларацій вона подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання доходу від набуття права власності на квартиру. Зазначила, що не мала умислу на уникнення фінансового контролю, оскільки вказала вищевказану квартиру в декларації за 2017 рік.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що її вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені обставини справи, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 01 січня 2017 року на рівні 1600 гривень, тобто розмір 50 прожиткових мінімумів дорівнює 80 000 гривень.

Під час розгляду справи встановлено, що 15.02.2017 року ОСОБА_3 набула у приватну власність квартиру, загальною площею 34,3 метри квадратних та вартістю на дату набуття у власність 784 634 гривень, тобто вартість якої перевищувала 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, тобто суму 80 000 гривень.

На момент набуття ОСОБА_3 квартири, загальною площею 34,3 метри квадратних, вона була суб'єктом декларування, відповідно до положень підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки обіймала посаду головного спеціаліста відділу захисту населення і території в Управлінні з питань надзвичайних ситуацій Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради та була державним службовцем категорії «В».

В порушення визначеного ч. 2 ст. ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» десятиденного строку ОСОБА_3 не було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції про зміни в її майновому стані. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та самою ОСОБА_3

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність у неї умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Окрім цього, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_3 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки квартира була набута у законний спосіб та з законних джерел, про його набуття ОСОБА_3 правдиво повідомила у декларації про суттєві зміни, що також свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю доходів суб'єкта декларування.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_3 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, вона не бажала його порушити, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю за відсутності в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 247, 287, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_3 закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена у випадках передбачених ст.287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов»язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя О.О.Павленко