Справа № 140/2536/18
Провадження № 3/140/992/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Науменко С.М., розглянувши матеріали, які надішли з Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 366114, ОСОБА_1, 25 вересня 2018 року о 20 годині 00 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився за допомогою алкотесту «ДРАГЕР» 6810 в присутності двох свідків, тест № 2010.

ОСОБА_1, в судовому засіданні своєї вини в скоєнні вказаного правопорушення не визнав, пояснив, що керував автомобілем в тверезому стані. На його вимогу пройти освідування в медичному закладі, працівники поліції йому відмовили.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 130 КУпАП частина 2 даної статті застосовується у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Для підтвердження кваліфікації правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, необхідно встановити, що правопорушник протягом року притягувався до адміністративної відповідальності.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази про вчинення повторного протягом року ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відсутність підтвердження того, що ОСОБА_1, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вчиняв будь-які дії передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, позбавляє суд можливості всебічно та обєктивно розглядати протокол про адміністративне правопорушення, встановити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та у випадку встановлення вини накласти відповідне стягнення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, згідно ст. 256 КУпАП , у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення БД № 366114 вбачається, що він складений з порушенням ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі відсутні: пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутня відмітка про розяснення ОСОБА_1 його прав і обовязків передбачених ст. 268 КУпАП.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

В такому випадку працівник поліції повинен був відсторонити ОСОБА_1 від керування і передати автомобіль іншій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії, але після складання протоколу автомобіль було залишено ОСОБА_1 У зв'язку з цим немає підстав вважати, що вказаний автомобіль НОМЕР_1, відповідно до порядку встановленого законом було передано під керування іншого водія, а тому слід вважати, що саме водій ОСОБА_1 продовжив рух. Враховуючи викладене, виникають сумніви щодо упередженості поліцейського під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, яка спочатку встановила наявність ознак сп'яніння у водія, однак все-одно не відсторонила останнього від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини.

Доказом, що свідчать про вчинення ОСОБА_1, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП є протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 366114 та пояснення свідків. Однак, зазначені докази суд не може брати до уваги, оскільки протокол було складено з грубим порушенням законодавства та інструкції, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, свідки адміністративного правопорушення в судове засідання не зявилися, хоча неодноразово викликалися в судове засідання у встановленому законом порядку.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 247, 284, КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена правопорушником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області.

Суддя: (підпис)

Копія вірна ОСОБА_2

Суддя: