П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О. за участі:

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1,

представника особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20.400 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно до постанови суду, 03.05.2018, о 00 год. 30 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_1, по бул. Ак. Вернадського, 71-А, з ознаками алкогольного сп'яніння.

Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження в справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог адвокат вказує, що оскаржуване судове рішення є безпідставним та не аргументованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд підійшов до розгляду даної справи формально, без дотримання вимог закону щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, не надавши при цьому належної оцінки всім наявним у матеріалах справи обставинам та доказам, не встановив обставини, які спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і, як результат, прийняв незаконне рішення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2, які наполягали на задоволенні апеляційних вимог в повному обсязі щодо скасування постанови місцевого суду та прийняття нової постанови, якою ОСОБА_1 слід визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пояснення свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, переглянувши відеозапис подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід прийти до наступних висновків.

За змістом ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні, та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Також, при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з'ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 в повній мірі не дотримані.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.05.2017 серії БР № 149268, в означений день о 00 год. 30 хв., в м. Києві, по бул. Вернадського, 71-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП, як за повторне притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року (а.п. 1).

Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою, а саме - інспектором 8 роти 1 батальйону Патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Бондар Д.О., який на виклики суду апеляційної інстанції не з'явився, про поважність причин неприбуття суд апеляційної інстанції не повідомив.

Сам ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції надав пояснення наступного характеру.

Так, ОСОБА_1 в категоричній формі стверджує, що 03.05.2017, о 00 год. 30 хв., в м. Києві, по бул. Вернадського, 71-А, автомобілем марки ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_1, він не керував, а вказаним автомобілем керувала його знайома дівчина - ОСОБА_4 Він-ОСОБА_1 знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля, не заперечував і факт перебування в стані алкогольного сп'яніння.

Коли їх автомашина була зупинена працівниками поліції, то ОСОБА_4 злякалась і одразу пересіла на пасажирське сидіння біля місця водія, а він залишався сидіти ззаду на пасажирському сидінні.

Пройти тест, як того вимагають положення закону, він-ОСОБА_1 відмовився, а проїхати в медичний заклад охорони здоров'я йому не пропонували, водночас, і в цьому не було потреби, оскільки не він був за кермом автомобіля.

Вказані пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтверджені свідком ОСОБА_4, яка наполягала на обставинах керування автомобілем марки ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_1, 03.05.2017, о 00 год. 30 хв., в м. Києві, по бул. Вернадського, б. 71-А, коли вони разом із ОСОБА_1 повертались з магазину.

Злякавшись дій правників поліції щодо неї та можливих наслідків за керування транспортним засобом без посвідчення водія, вона одразу після зупинки транспортного засобу пересіла на переднє пасажирське сидіння.

Наполягає, що при досліджуваних подіях саме вона перебувала за кермом автомобіля, а ОСОБА_1 перебував на задньому пасажирському сидінні, на що вона і акцентувала увагу як працівників поліції, так і свідків-понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1

Судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис означених подій з нагрудної камери поліцейського, з якого не можна зробити однозначного висновку, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки з самого початку ведення відеозапису можна спостерігати ОСОБА_1 в автомобілі марки ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_1, саме на задньому пасажирському сидінні.

На підтвердження пояснень ОСОБА_1, адвокатом ОСОБА_2 до матеріалів провадження долучене письмове опитування свідка-понятого ОСОБА_7, який пояснив наступне: 03.06.2017, приблизно о 01 год. 00 хв., по бул. Вернадського, 71-А у м. Києві його було зупинено працівниками поліції з метою того, щоб він засвідчив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, але при цьому ОСОБА_1 постійно наголошував поліцейським, що він не був за кермом автомобіля, а керувала автомобілем його дівчина, яка перебувала тут же і також на це вказувала. Також не чув, щоб поліцейські пропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, вони наполягали на проведенні огляду на стан сп'яніння лише на місці зупинки автомобіля. Окрім цього зазначив, що пояснення від його імені та протокол заповнив інспектор, він їх підписав, уважно не читаючи змісту.

Отже, не можна не відмітити доводів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції щодо регламентації п. 2.5 Правил дорожнього руху в частині визначення обов'язку саме водія проходження огляду на стан сп'яніння, а оскільки особа не керувала транспортним засобом, то у відповідності до приписів п. 1.10 Правил дорожнього руху України, якими передбачено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії, не вважається водієм в розумінні цього значення, у зв'язку з чим у неї не виникає обов'язку проходити огляд на стан сп'яніння.

В даному конкретному провадженні не є беззастережним і наданий на дослідження відеозапис подій, оскільки, як вбачається з його перегляду - він є монтованим та на даному відеозапису не зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував чи знаходився за кермом автомобіля. На відео зафіксовано, що ОСОБА_1 знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля, що, в свою чергу, не спростовує, а підтверджує пояснення ОСОБА_1 та свідків про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував та за кермом автомобіля не перебував.

Таким чином, дослідивши всі наявні в розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріали провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного 03.05.2017 стосовно ОСОБА_1 за порушенням ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, слід прийти до висновку про вичерпність можливостей отримати додаткові дані на спростування/підтвердження доводів ОСОБА_1, викладених в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_2, щодо не перебування та не керування транспортним засобом при означених подіях ОСОБА_1, у зв'язку з чим, слід визнати, що доводи апеляційної скарги є слушними, а апеляційні вимоги ґрунтовними.

При цьому слід вказати і про неузгодженості при накладенні судом першої інстанції на ОСОБА_1 стягнення у виді 20.400 грн., що не можуть відповідати 600 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян.

За наведеним, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20.400 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О.Балацька