Номер провадження: 33/785/679/18
Номер справи місцевого суду: 494/331/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, який народився 06 липня 1983 року, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді ста двадцяти годин суспільно корисних робіт. Стягнутий судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 15 березня 2018 року ОСОБА_2, маючи заборгованість зі сплати аліментів більше ніж на шість місяців, що станом на 1 січня 2018 року складає 32126,84 грн., відмовився сплачувати аліменти, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст.183-1 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_2 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження по справі.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначає, що копію оскаржуваної постанови суду він отримав лише 17 квітня 2018 року, тому не мав можливості вчасно оскаржити дане судове рішення

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він подав скарги на постанови державного виконавця Литвиненко Н.В., про що заявляв в судовому засіданні суду першої інстанції, але суд розгляд справи не призупинив, чим порушив основні принципи справедливого розгляду справи.

ОСОБА_2 тричі повідомлявся засобами телефонного звязку про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги та тричі, без поважних причин не зявився у судові засідання апеляційного суду, кожного разу звертаючись із заявами про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності за відсутності ОСОБА_2 який без поважних причин тричі не зявився у судові засідання та не залучив для захисту своїх інтересів адвоката.

Апеляційної суд переконаний, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, проте його безпідставні неявки в судові засідання апеляційний суд розцінює, як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши строки подачі апеляційної скарги та викладені в ній доводи, апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, коли саме ОСОБА_2 отримав копію повного тексту оскаржуваної постанови від 05 квітня 2018 року, а тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений не був.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, до Березівського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 15 березня 2018 року відносно ОСОБА_2, згідно якого ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів більш ніж 6 місяців, яка станом на 01 січня 2018 року складає 32126 грн 84 коп.

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів та постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що станом на 01 січня 2018 року ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 32 126 грн. 84 коп. на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому, ОСОБА_2 починаючи з 14 жовтня 2014 року мав виплачувати ОСОБА_4 аліменти щомісячно 643 грн. у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття, але покладені на нього обовязки останній не виконував.

З цих підстав виконавець дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП.

Разом з тим, адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення зі сплати аліментів» шляхом доповнення статтею 183-1 глави 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка набрала чинності 06 лютого 2018. Разом з цим, згідно матеріалів справи ОСОБА_2 ставиться в провину несплата аліментів відповідно до рішення суду на утримання доньки ОСОБА_3 з 14 жовтня 2014 року по 01 січня 2018 року, тобто за період, коли в КУпАП не містилося норми, яка передбачала відповідальність за такі дії.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тому суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції в усіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії.

Конституційний Суд України в своєму рішенні №17-рп/2010 від 29 червня 2010 року зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз.3 п.п.3.1 п. 3).

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.2 ст.8 КУпАП закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Оскільки стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, чим погіршується становище особи, то дана норма не має зворотної дії в часі. Тому період часу несплати аліментів особою до набрання чинності статтею 183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Отже, на думку апеляційного суду, діяння, яке мало місце у даному випадку не могло бути кваліфіковано за ст.183-1 КУпАП, оскільки вказана норма закону набрала чинності 06 лютого 2018 року, а ОСОБА_2 ставиться у провину несплата аліментів в період з 14 жовтня 2014 року по 01 січня 2018 року, тобто до набрання статтею 183-1 КУпАП чинності

Проте суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, допустив неповноту судового розгляду, що, в свою чергу, призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та прийняття незаконної постанови.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, постанова Березівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді ста двадцяти годин суспільно корисних робіт скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5