Справа № 463/61/18 Головуючий у 1 інстанції - Леньо С.І.
Провадження № 33/783/491/18 Доповідач - Калиняк О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді - Калиняк О.М.

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника - Хомяка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 березня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 березня 2018 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 23 грудня 2017 року о 03 год. 10 хв. у м. Львові на вул. Героїв Майдану, 32 керував транспортним засобом «Деу» реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП або скерувати адміністративний матеріал до ДПП УПП у Львівській області для його направлення за належною підсудністю відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: суд першої інстанції не дослідив у повному обсязі усіх обставин справи, допустив спрощений підхід до її розгляду, не надав правильної оцінки наявним доказам та прийняв безпідставне і необгрунтоване рішення про визнання його винним та притягнення до адміністративної відповідальності. Судом під час розгляду справи було порушено право

особи на захист, невірно кваліфіковано дії особи в частині встановлення факту керування

транспортним засобом, не надано оцінки факту відсутності належних доказів, які підтверджують відмову особи від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі охорони здоров'я, а також порушено підсудність розгляду справи. 22 березня 2018 року суд не мав права розглядати справу, оскільки він був відсутній у судовому засіданні за станом здоров'я, а його адвокатом було подано клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись із матеріалами та підготувати письмові пояснення по суті скоєного правопорушення. Під час розгляду справи судом було невірно кваліфіковано дії особи, щодо якої розглядається матеріал про вчинення адміністративного правопорушення, а також не надано оцінки відсутності належних доказів, які підтверджують факт її відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі охорони здоров'я. Законодавцем визначено, що обов'язковою передумовою настання адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є саме керування транспортним засобом, а правопорушення вважається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись. Без фіксування та подальшого підтвердження належними доказами факту керування особою транспортним засобом притягнення її до відповідальності за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення. З матеріалів справи не вбачається того, що він був зупинений працівниками патрульної поліції безпосередньо за керуванням транспортного засобу. В матеріалах справи відсутні будь-які докази (крім протоколу про адміністративне правопорушення), які б підтверджували факт керування транспортним засобом особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Разом з тим, він як під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками патрульної поліції, так і під час розгляду справи в суді заперечував факт керування автомобілем, а також не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі охорони здоров'я. З оскаржуваної постанови вбачається, що суд прийняв рішення про наявність його вини лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, а також письмових пояснень двох свідків, які лише підтвердили його відмову від проходження медичного огляду за допомогою приладу "Драгер". Інші належні та допустимі докази, які б свідчили та/або підтверджували наявність його вини, в адміністративних матеріалах відсутні. Суд не допитав в судовому засіданні працівників поліції, які проводили його затримання, а також здійснювали його огляд на місці події на предмет встановлення обставин, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП; не допитав в судовому засіданні працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення на предмет встановлення факту відмови особи від проходження медичного огляду; не допитав двох свідків, у яких працівники поліції відібрали письмові пояснення; не оцінив письмові пояснення осіб як доказ. Разом з тим письмові показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суперечать протоколу про адміністративне правопорушення в частині зазначення місця події: у протоколі вказана адреса: м. Львів, вул. Героїв Майдану, 32, тоді як в письмових поясненнях свідків вказана адреса місця події: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 65. Суд не надав належної оцінки протоколу про адміністративне правопорушення на предмет його відповідності вимогам, визначеним чинним законодавством України; у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб він відмовився пройти на вимогу поліцейського. З протоколу вбачається, що він від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Формулювання "у встановленому законом порядку" не розкриває суті правопорушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП. У проколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду в медичному закладі охорони здоров'я. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суперечать один одному щодо того, від проходження якого саме медичного огляду відмовився правопорушник. З показань ОСОБА_4 вбачається, що особа відмовилась від проходження тесту на "Драгері" та у медичному закладі, тоді як з показань ОСОБА_3 вбачається, що особа відмовилась тільки від "Драгера". В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що огляд транспортного засобу та водія на місці події проводився у присутності двох свідків; докази того, що водій транспортного засобу відмовився від проходження медичного огляду на місці події за участю двох свідків; в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази направлення особи на проходження огляду у медичному закладі за формою, передбаченою п.8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Працівниками патрульної поліції було порушено процедуру огляду особи на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Проте суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови. Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 138442 від 23.12.2017 вбачається, що інкриміноване апелянту правопорушення було вчинено (зафіксовано) працівниками патрульної поліції у м. Львові на вул. Героїв Майдану, 32, що належить до територіальної підсудності Франківського районного суду м. Львова. Таку ж підсудність розгляду справи визначив працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення. Отже справа підлягала до розгляду виключно Франківським районним судом м. Львова. Якщо припустити, що суд, розглядаючи справу щодо нього не за місцем вчинення правопорушення, а за місцем його проживання, яке зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, то у такому випадку судом порушено вимоги ч.2 ст. 276 КУпАП, оскільки інформація щодо місця обліку транспортного засобу в матеріалах справи відсутня, а щодо місця його проживання, то в матеріалах справи наявний витяг з «НАІС», з якого вбачається, що він проживає: Львівська область, Пустомитівський район, с. Чишки, що належить до територіальної підсудності Пустомитівського районного суду Львівської області.

При апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і пояснив, що 23 грудня 2017 року близько 03.00 год. він автомобілем не керував. Автомобіль він позичав своєму товаришу - ОСОБА_6 Машина в останнього зламалася на повороті вулиць Гвардійська - Стрийська. Товариш йому подзвонив, що автомобіль поламався, і він туди приїхав на таксі. Він був трохи випившим, вживав спиртне вдома. Коли приїхав на місце, то біля автомобіля був ОСОБА_6 й більше нікого не було. Машина не заводилася, оскільки не було бензину. Він залишився біля автомобіля, сів на місце водія і заснув, а ОСОБА_6 поїхав на заправку за бензином. На момент приїзду поліцейських ОСОБА_6 не було. Працівники поліції запропонували йому представити документи, проте документів при собі він не мав, і тоді йому запропонували проїхати в відділ поліції для встановлення особи. У відділі поліції йому пропонували пройти тест та стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». Він відмовився проходити огляд на стан сп'яніння, тому що транспортним засобом не керував.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1, його захисника - адвоката Хомяка О.Г. на підтримку апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 23 грудня 2017 року серії БД №138442 (а.с.1);

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 23.12.2017 про те, що він 23 грудня 2017 року о 03.30 год. у м. Львові на вул. Ген.Чупринки, 65 був запрошений свідком для визначення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 і в його присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» (а.с.2);

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 23.12.2017 про те, що він 23 грудня 2017 року о 04.00 год. у м. Львові на вул. Ген.Чупринки, 65 був запрошений свідком для визначення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 і в його присутності даний громадянин відмовився пройти тест на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на приладі «Драгер» та в медичному закладі, а також відмовився від підпису протоколів та надання пояснень (а.с.3);

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №449433 від 23.12.2017 про те, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Деу» реєстраційний номер НОМЕР_1, 23 грудня 2017 року о 03 год. 10 хв. у м. Львові на вул. Героїв Майдану, 32 керував транспортним засобом, номерний знак якого закритий стороннім предметом, та при перевірці документів не передав посвідчення водія, чим порушив п.2.9 «в», п.2.1 «а» Правил дорожнього руху (а.с.7);

долученим до матеріалів справи відеозаписом події від 23 грудня 2017 року, з якого вбачається, що автомобіль заїхав у кучугуру снігу й за кермом автомобіля на місці водія знаходиться ОСОБА_1

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з'ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому порядку відмовився, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він автомобілем не керував, і своє рішення мотивував у постанові, давши усім доказам належну оцінку.

З відеозапису події від 23 грудня 2017 року вбачається, що на вимогу поліцейського пред'явити документи ОСОБА_1 спочатку пояснював, що автомобіль не його, що в автомобілі він взагалі не був; чий це автомобіль і хто керував автомобілем, він не знає.

У той же час в апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що 23 грудня 2017 року близько 03.00 год. автомобілем керував його товариш, який йому подзвонив, бо автомобіль поламався, він приїхав і сів в автомобіль.

Такі пояснення ОСОБА_1 (які є суперечливими, не узгоджуються між собою та не відповідають наявним доказам у справі) апеляційний суд вважає надуманими, даними ОСОБА_1 з метою уникнення від адміністративної відповідальності та до уваги не бере.

Доводи апелянта про порушення його право на захист є необгрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що справа неодноразово призначалася суддею місцевого суду до розгляду: на 30 січня, 13 березня, 22 березня 2017 року (а.с.11, 13, 16).

29 січня 2018 року ОСОБА_1 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його бажанням скористатись правовою допомогою, й розгляд справи в зв'язку з цим було відкладено на 13 березня 2018 року (а.с.11).

З постанови судді від 22 березня 2018 року вбачається, що 13 березня 2018 року ОСОБА_1 брав участь у судовому розгляді, давав пояснення (а.с.23).

Договір про надання правової допомоги ОСОБА_1 уклав з адвокатом лише 22 березня 2018 року (а.с.19).

Те, що ОСОБА_1 (не дивлячись на задоволення його клопотання судом) на стадії судового розгляду в суді першої інстанції протягом тривалого часу (майже два місяці) не скористався послугами захисника, є його правом і не може розцінюватись як порушення права на захист.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був обізнаним із своїми процесуальними правами і давав пояснення в суді першої інстанції, закінчення розгляду справи в його відсутності не перешкодило судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суперечать протоколу про адміністративне правопорушення в частині зазначення місця події, є необгрунтованими.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень свідків та пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_1 документів останній був запрошений поліцейськими у Франківський відділ поліції (вул. Ген.Чупринки, 65, м. Львів) для встановлення особи, де йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків.

Доводи апелянта на те, що розгляд справи відбувся з порушенням правил підсудності, є безпідставними й на увагу не заслуговують.

Відповідно до ч.2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Оскільки ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення повідомив адресу місця свого проживання - АДРЕСА_1 (а.с.1) (що є територією Личаківського району м. Львова), й в подальшому, подаючи до суду першої інстанції клопотання, зазначав адресою свого проживання - АДРЕСА_1 (а.с.9, 11), то справа про адміністративне правопорушення щодо нього розглянута Личаківським районним судом м. Львова з дотриманням правил підсудності.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 березня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Калиняк