Справа № 675/1115/18
Провадження № 3/675/401/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Мирончука І. І.,

з участю прокурора Шудри Ю. В.,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Каруна В. П.,

особи, яка притягується до адміністративно відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Хмельницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Франківським РВ ПМУ УМВС України у Львівській області 05 грудня 2005 року,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

на утриманні одна неповнолітня дитина,

працюючого завідувачем сектором молоді та спорту відділу освіти, молоді та спорту Ізяславської районної державної адміністрації,

жителя АДРЕСА_1,

за ст. 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

27 квітня 2018 року старшим оперуповноваженим управління захисту економіки в Хмельницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України був складений протокол № 76 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією щодо ОСОБА_2 за ст. 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно вказаного протоколу ОСОБА_2 ставиться у вину те, що він, перебуваючи на посаді завідувача сектором молоді та спорту відділу освіти, молоді та спорту Ізяславської районної державної адміністрації, являючись службовою особою, що займає відповідальне становище - державним службовцем п'ятого рангу категорії «Б», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», - згідно примітки до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 09 квітня 2018 року о 09 годині 18 хвилин, без поважних на те причин подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та положення ст. 63 Конституції України ОСОБА_2 роз'яснені.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину не визнав, суду пояснив, що не зміг вчасно подати декларацію за 2017 рік з об'єктивних підстав, які не залежали від його волі і полягали у тому, що він отримав відповідний доступ з можливістю заповнення та подання декларації лише в квітні 2018 року, не зважаючи на те, що вчинив всі дії для можливості такого доступу ще у березні 2018 року.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Карун В. П. у судовому засіданні просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні вважає за доцільне накласти на ОСОБА_2 стягнення, передбачене ст. 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, допитавши свідків, встановивши думку захисника, позицію прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя встановила наступне.

За ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом № 33-к від 17 лютого 2014 року ОСОБА_2 призначений на посаду завідувача сектором молоді та спорту відділу освіти, молоді та спорту Ізяславської районної державної адміністрації.

Наказом № 151-н від 27 травня 2016 року завідувачу сектором молоді та спорту відділу освіти, молоді та спорту Ізяславської районної державної адміністрації ОСОБА_2 присвоєно 5 ранг державного службовця.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» до посад державної служби категорії «Б» відносяться посади керівників та заступників керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, апаратів місцевих державних адміністрацій, їх структурних підрозділів.

У відповідності до п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 являється державним службовцем, є суб'єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, зокрема, відповідальності за правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, на ОСОБА_2 розповсюджується вимога щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання саме без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

З урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомити про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання декларації.

ОСОБА_2 вказує, що не зміг вчасно подати декларацію з об'єктивних підстав, що не залежали від його волі, при цьому вчиняв всі можливі дії для вчасної подачі декларації: 21 березня 2018 року отримав електронно-цифровий підпис через зміну електронної адреси, з 22 березня 2018 року намагався подати декларацію, однак не зміг цього зробити з технічних причин, в зв'язку з чим невідкладно звернувся до служби технічної підтримки НАЗК в електронному вигляді, неодноразово намагався зателефонувати, звертався за роз'ясненнями та наданням допомоги до спеціаліста Ізяславської районної державної адміністрації, новий ЕЦП з НАЗК був фактично отриманий 06 чи 07 квітня 2018 року, що підтверджується поясненнями самого ОСОБА_2, допитаного в якості свідка ОСОБА_4, відповідними копіями звернень, доданих до матеріалів справи.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення. Під час судового розгляду зазначеної справи суду також не було доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність у його діях корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_2 вбачається несвоєчасне подання декларації, але з причин, що не залежали від його волі, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього суб'єктивної сторони, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно пункту 1 та п. 4 Загальних «Положень про Департамент захисту економіки Національної поліції України» введеним в дію Наказом Національної поліції України № 81 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України», Департамент захисту економіки Національної поліції України (далі ДЗЕ) є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність.

У своїй діяльності ДЗЕ керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, а також іншими актами законодавства України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, у тому числі нормативно-правовими актами МВС та Положенням «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України».

Згідно п. 3 функцій Департаменту «Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України», покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 підтвердив відсутність будь-якого звернення НАЗК, проведення перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 після проведення особистого моніторингу офіційного веб-сайту Національного агентства.

Відповідно до вимог ст. 45 Закону Закону України «Про запобігання корупції» інформація про майновий стан особи вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до п. 1, п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (надалі Порядок) затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі НАЗК) 10 лютого 2017 року № 56 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р. за № 201/30069, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон). Контроль та повна перевірка декларації здійснюються за принципами верховенства права.

Контроль декларацій НАЗК здійснює відповідно до цього Порядку через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції (далі - Підрозділ), та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр).

Повну перевірку декларацій відповідно до цього Порядку Національне агентство здійснює через працівників Підрозділу.

У випадку встановлення факту неподання декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє про це суб'єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює суб'єкт декларування, та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку (ст. 49 Закону).

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому суб'єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Тобто, з урахуванням поняття «суб'єкт декларування» зазначений у ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає суб'єктів, що наділені правом перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін суб'єктом декларування.

Такий орган (юридична особа), як Департамент захисту економіки Національної поліції України до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування, не відноситься.

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або змін у майновому стані до декларацій суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення. Проте усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, тільки співробітники НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення були відсутні дані щодо проведення відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України, пояснення останнього, направлені на підставі листа НАЗК щодо причин несвоєчасного подання декларації та інше.

Тобто, в даному випадку перевірка своєчасності подання декларації ОСОБА_2 відбувалася в порушення п. 2 - п. 5 розділу II Порядку, неналежним суб'єктом, за межами компетенції особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України та без відповідного звернення НАЗК.

Посадова особа ДЗЕ НП України, що склала протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення ч. 1 ст. 45 Закону «Про запобігання корупції», здійснивши перевірку останнього, як суб'єкта декларування, та склавши протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, вийшла за межі своїх повноважень, тобто діяла не в рамках діючого законодавства.

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 172-6 ч. 1, 221, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя О. С. Янішевська