Номер провадження: 33/785/805/18
Номер справи місцевого суду: 509/1883/18
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.05.2018 року відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рені Одеської обл., громадянина України, працюючого водієм ЗКПО «Тернопільський молокозавод», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

-про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Відповідно до постанови суду, 23.04.2018 року в м. Миколаєві він керував автомобілем «ГАЗ АС-G 3302 АХІ-1» (номерний знак НОМЕР_1) з явними ознаками наркотичного сп'яніння: звужені зіниці очей, тремтіння пальців, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, від проходження медичного огляду відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

- суд першої інстанції не врахував надані ним докази на підтвердження причин відмови від проходження медичного огляду, а саме, перевезення продукції з коротким терміном зберігання та обов'язок доставити у призначений строк;

- суд кваліфікував його дії як керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння та відмову від проходження медичного огляду, хоча з матеріалів справи видно, що він не проходив жодного з виду огляду;

- суд дійшов суперечливих висновків та неправильно застосував ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки незаконно наклав на нього стягнення за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння та відмову від проходження медичного огляду, адже його вина не доведена;

- у постанові суду допущена помилка у посиланні на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №094928 від 23.03.2018 року, оскільки насправді протокол серії БД №094928 від 23.04.2018 року;

- суд першої інстанції не врахував його матеріальний та сімейний стан, а також те, що керування транспортними засобами, є єдиним джерелом прибутку його сім'ї.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 280 КУпАП, передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Мотивуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції у постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №094928 від 23.03.2018 року, хоча протокол датований 23.04.2018 року, письмові пояснення свідків та інші матеріали справи.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №094928 від 23.04.2018 року видно, що у зазначений день, в м. Миколаєві, ОСОБА_2 керував автомобілем «ГАЗ АС-G 3302 АХІ-1» (номерний знак НОМЕР_1) з явними ознаками наркотичного сп'яніння: звужені зіниці очей, тремтіння пальців, а, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР, від проходження медичного огляду відмовивсяу присутності двох свідків.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3, 4) випливає, що у їх присутності, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків:

- твердження ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не врахував надані ним докази на підтвердження причин відмови від проходження медичного огляду, а саме, перевезення продукції з коротким терміном зберігання та обов'язок доставити у призначений строк, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки обов'язок водія пройти відповідний огляд, передбачений п. 2.5 ПДР. Більш того в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що продукти перевозилися в холодильнику тому твердження про можливість їх псування апеляційний суд вважає голослівними;

- довід апелянта про те, що суд кваліфікував його дії як керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння та відмову від проходження медичного огляду, суд вважає слушним, тому у цій частині, постанова суду першої інстанції підлягає зміні;

- посилання ОСОБА_2 на недоведеність його вини, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, адже його вина доведена зазначеними вище доказами;

- довід ОСОБА_2, щодо помилки у постанові суду при посиланні на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №094928 від 23.03.2018 року, хоча насправді протокол серії БД №094928 датований 23.04.2018 р., апеляційний суд визнає обгрунтованим, але ця помилка підлягає виправленню і не впливає на доведеність вини правопорушника;

- твердження апелянта, що суд першої інстанції не врахував його матеріальний та сімейний стан, а також те, що керування транспортними засобами, є єдиним джерелом прибутку його сім'ї, апеляційний суд вважає таким, що не впливає на накладення стягнення, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний, на вимогу працівника міліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Отже, об'єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, але навів зайву кваліфікуючу ознаку правопорушення, а саме, керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та підтверджених під час апеляційного розгляду, дії ОСОБА_2 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тому четвертий абзац мотивувальної частини постанови суду першої інстанції підлягає зміні.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння...

Таким чином, одним зі способів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тому для кваліфікації дій за вказаною частиною статті достатньою відмови особи від проходження медичного огляду, що підтверджується переліченими вище доказами.

Відповідно до приписів ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував особу правопорушника, його сімейне та матеріальне становище.

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду зміні, але підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 252, 266, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.05.2018 року про накладення стягнення ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - змінити.

Абзац четвертий мотивувальної частини постанови суду першої інстанції викласти в наступній редакції:

«Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца