АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/911/18 Головуючий у І-й інстанції - Поштаренко О.В.
Справа № 206/2790/18-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції, 10.05.2018 року о 19 год. 50 хв. в м. Дніпро по вул. Механічній, 30/4, водій ОСОБА_1 після зупинки автомобіля на вимогу поліцейського, втім до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп'яніння, вжила алкоголь (коньяк), чим порушила вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність в її діях складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що дана постанова суду першої інстанції є незаконною та винесена в порушення вимог законодавства.

Вказує, що висновок суду про її винуватість є необґрунтованим з огляду на те, що фактично вона у день та час, вказані у постанові, дійсно прихала до місця свого проживання АДРЕСА_1, керуючи автомобілем ВАЗ, д/н НОМЕР_1, а після зупинки до неї під`їхав автомобіль патрульної поліції, та поліцейські запитали, чому вона не користується ременями безпеки. Оскільки ОСОБА_1 не мала гадки про те, що поліцейські її зупинили, та вважала, що останні в черговий раз прибули за викликом до сусідів, то пішла додому, де випила коньяк, і тільки приблизно через 7 хвилин поліцейські почали стукати у хвіртку та її кликати.

Вказує, що вона не була причетна до ДТП, не зупинялася на вимогу співробітників поліції, а сама зупинила автомобіль біля свого будинку, при цьому останні під`їхали дещо пізніше, їй не представлялися та не повідомляли про причини зупинки, а обставину, що нібито була причиною її зупинки, - те, що вона не користувалася ременем безпеки, - поліцейські бачити не могли. Крім того, коли вона пішла додому, то жодний з них проти цього не заперечував та не намагався її зупинити, у зв'язку з чим в неї були відсутні об'єктивні підстави вважати, що вона не може вжити алкоголь у себе вдома.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника, які апеляційну скаргу підтримали, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними та достатніми доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції пройшла у встановленому законом прядку огляд на місці для встановлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», при цьому вміст алкоголю в повітрі, що видихалося останньою, склав 0,38 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння із використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результатів вимірювання, згідно яким вміст алкоголю в повітрі, що видихалося ОСОБА_1, склав 0,38 проміле; відеозаписом з нагрудної камери співробітника патрульної поліції.

Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку вживання водієм транспортного засобу алкоголю після того, як транспортний був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від такого огляду.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт вживання водієм ОСОБА_1 алкоголю після зупинки автомобіля під її керуванням на вимогу поліцейського, втім до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп'яніння. Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї уповноваженою особою органів поліції, та доведеність її винуватості.

Доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, згідно якому автомобіль під керуванням ОСОБА_1 приїхав до будинку останньої, здійснив зупинку, та вона вийшла із салону вказаного автомобіля з місця водія. У цей час до її автомобіля під'їхав автомобіль патрульної поліції, з якого вийшли двоє поліцейських та звернулися до ОСОБА_1, втім остання, ухиляючись від спілкування з ними, прослідувала до свого двору, а повернувшись з нього, повідомила, що щойно вжила алкоголь. При цьому сама ОСОБА_1, в тому числі в апеляційній скарзі, не заперечувала, що коли поліцейські вийшли із свого автомобіля, то звернулися до неї і висловили їй свої зауваження з приводу того, що вона не користується ременем безпеки.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин зупинки, ОСОБА_1 мала всі розумні підстави вважати, що саме її дії під час керування автомобілем були причиною того, що поліцейські під'їхали та почали спілкуватися із нею з приводу вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП, а отже вона не повинна вживати алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від такого огляду, а її доводи щодо нерозуміння нею цих обставин є вочевидь надуманими та спростовуються як вищенаведеним, так і її поведінкою, зафіксованою на відеозаписі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця