АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/2017/2018 Суддя у першій інстанції: Макаренко І.О.
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню, із застосуванням ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн., 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року та просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в цій частині закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено його право на участь в судовому розгляді, тому рішення підлягає скасуванню.

Також апелянт зазначає, що у зазначений в протоколі день та час він фактично не відмовлявся від освідування, а просив почекати адвоката 15-20 хв. Однак його пояснення поліцейські не взяли до уваги, відповідали, що розберетесь в суді. Йому ніхто не пропонував будь який огляд на стан сп&quяк;яніння. Він переконаний, що це підтвердять свідки.

Крім того апелянт зазначає, що пояснення свідків є нікчемними, оскільки вони є не свідками а підписантами, так як їм дали на підпис вже заповненні бланки пояснень.

Також апелянт зазначає, що нормативно поліцейські були не вправі пропонувати йому огляд, так, як протокол про адміністративне правопорушення про ДТП складений о 22 год. 10 хв., а його запідозрили в сп'янінні о 00 год. 14 хв., а саме ДТП відбулося о 20 год. 50 хв., тобто коли йому пропонували пройти огляд на стан сп'яніння вже давно пройшло 2 години. Його не відсторонили від керування транспортним засобом, а відпустили їхати далі. Також в матеріалах справи відсутнє направлення на проведення огляду.

На обґрунтування клопотання щодо пропущених строків на апеляційне оскарження, апелянт зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, його в судове засіданні ніхто не викликав. В матеріалах міститься довідка про недоставлення смс повідомлення, з причин, що абонент тимчасово недоступний. Про те, йому не відомо, чому саме його викликали шляхом надсилання смс-повідомлення, оскільки заяви на таке повідомлення він не писав.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року необхідно задовольнити у зв&q?ід;язку з тим, що він пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно оскаржуваної постанови, 08.03.2018 року приблизно о 20 год. 50 хв., ОСОБА_4 в м. Києві, по бул. Т. Шевченка,56, керував автомобілем «Chevrolet», д.н.з НОМЕР_3, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду у встановленому законом порядку ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків.Своїми діями ОСОБА_4 порушив п. 2.5 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, 08.03.2018 року приблизно о 20 год. 50 хв., ОСОБА_4, в м. Києві, по бул. Т. Шевченка,56, керуючи автомобілем «Chevrolet», д.н.з НОМЕР_3, не вибрав безпечної швидкості руху, недотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який рухався попереду та який від зіткнення в свою чергу скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 вину в скоєному ДТП не заперечував. Зазначив, що ніхто не пропонував йому освідування, відмовився їхати до лікаря тому, що в нього не було ознак наркотичного сп'яніння зі слів свідків, а саме учасників ДТП.

Враховуючи те, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року в частинні визнання ОСОБА_4 винним за ст. 124 КУпАП, апелянтом не оскаржується, тому апеляційним судом дані фактичні обставини не перевіряються.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції &qubl;Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції&quлі;, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_4, за ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей погано реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна білизна обличчя, який керував 08.03.2018 року приблизно о 20 год. 50 хв. в м. Києві, по бул. Т. Шевченка 56, автомобілем «Chevrolet», д.н.з НОМЕР_3. Від проходження огляду у встановленому законом порядку ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з яких убачається, що в їх присутності ОСОБА_4 відмовився від проходження у встановленому Законом порядку перевірку для визначення стану наркотичного сп'яніння в медичному закладі, що і засвідчено їхніми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення БД № 116834.

Також відмова ОСОБА_4 від проходження медичного огляду для перевірки на стан наркотичного сп'яніння, зафіксована на відеозаписі з боді камер поліцейських, який долучений до матеріалів справи, та досліджений під час апеляційного розгляду. З якого вбачається, що ОСОБА_4, без будь якого тиску зі сторони поліцейських, в присутності двох свідків, відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, що в свою чергу спростовує доводи апелянта про те, що пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, є заздалегідь написані та останніми просто підписаними.

Таким чином дії ОСОБА_4, які підтверджені належними доказами, щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема наркотичного сп'яніння, утворюють окремий склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляції про те, що ОСОБА_4 був відсутній під час судового розгляду в суді першої інстанції, у зв'язку з його неналежним повідомленням, є слушними. Про те, це не спростовує висновків суду першої інстанції, щодо встановлення вини ОСОБА_4, у вчиненні правопорушення передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того його права були відновленні під час апеляційного розгляду, якими він скористався в тому обсязі, в якому вважав за необхідне.

Доводи апелянта про те, що водії автомобілів з якими ОСОБА_4, вчинив ДТП, можуть підтвердити, що вони не бачили в нього ознак наркотичного сп'яніння вважаю необґрунтованими. Так як під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 не заявляв клопотання про виклик та допит даних учасників ДТП, з метою підтвердження позиції його захисту.

Стосовно доводів апелянта про те, що у зазначений в протоколі день та час він фактично не відмовлявся від освідування, а просив почекати адвоката 15-20 хв., однак його пояснення поліцейські не взяли до уваги, є голослівними та спростовуються відеозаписом, який був досліджений під час апеляційного розгляду.

Щодо того, що поліцейські нормативно були не в праві пропонувати йому проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння, так, як протокол про адміністративне правопорушення про ДТП складений о 22 год. 10 хв., а його запідозрили в сп'янінні о 00 год. 14 хв., а саме ДТП відбулося о 20 год. 50 хв., тобто коли йому пропонували пройти огляд на стан сп'яніння вже пройшло 2 години, то вони також є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Таким чином, вбачається, що огляд здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а не з моменту ДТП, як зазначає апелянт.

Стосовно тверджень апелянта, що будь яка дія поліцейського при проведенні огляду водія на стан будь якого сп'яніння та оформлення результатів проведення таких процедур повинна бути юридично належним чином оформленою, про те, в матеріалах справи відсутнє, направлення ОСОБА_4 на проведення огляду, також є безпідставним, так як ОСОБА_4відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі, тому така процесуальна дія, як направлення ОСОБА_4 на проведення огляду в даному випадку є недоречною.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня2018 року, - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич