П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Козачук О.М. розглянувши матеріали, що надійшли з Державної фіскальної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Журбінці, Козатінського району, Вінницької області, громадянина України, працюючого в ТОВ «Ліфтекспром», директором, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1.

за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановиВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 320 від 22 червня 2018 року, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Ліфтекспром», порушив ведення податкового обліку, що призвело до порушення п. 44.1., ст. 44., п. 185.1., ст. 185., п. 198.1., п. 198.3., ст. 198., п. 200.1., ст. 200., п. 201.1., ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого, встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у розмірі 264 396 гривень, в тому числі за серпень 2017 року в сумі 143 499 гривень, за вересень 2017 року в сумі 120 897 гривень.

Своїми діями ОСОБА_1, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з'явився, про причини неявки не повідомив, а тому суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З положень ч. 1 ст. 163-1 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій аудиторських висновків.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В даному випадку зазначених вимог закону не дотримано, адже, особі, що притягається до адміністративної відповідальності, протокол про адміністративне правопорушення не вручено, його права і обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП, належним чином йому не роз'яснені.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в розпорядженні особи, що складала зазначені документи була адреса, за якою проживає ОСОБА_1 - АДРЕСА_1, таким чином, відповідальними особами ГУ ДФС у м. Києві, не було вичерпано всіх можливостей вручити протокол особі, що притягається до адміністративної відповідальності, та належним чином забезпечити виконання норм законодавства.

Не містять матеріали справи про направлення поштового повідомлення і жодного підтвердження про отримання особою, що притягається до адміністративної відповідальності зазначених повідомлень.

Крім того, не зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення дата та час вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Враховуючи викладене, матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає поверненню до Головного Управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України для усунення виявлених порушень, викладених у постанові.

Керуючись ст.ст. 163-1, 221, 256, 278, 280, 283 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення №755/10156/18 (3/755/5171/18) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП повернути до Головного Управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України - для дооформлення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає і вступає в силу з моменту її винесення.

Суддя: