Справа № 308/5604/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27.12.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд області в особі судді Мишинчук Н.С., з участю прокурорів Хрипака М.С., Царя І.І., та захисників особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - адвокатів Пшеницької Г.В. та Нечаєва В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Пшеницької Г.В. на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2018 року щодо ОСОБА_3

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 працюючого слідчим слідчого відділення Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає суму 1700 грн.00 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_3, обіймаючи посаду слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави та яка є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту "з" пункту 1 частини 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст.172-6 КУпАП, в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані, у строк з 08.02.2017 по 18.02.2017, зокрема, про набуття ним 07.02.2017 у власність на підставі договору дарування нерухомого майно (отримання доходу) - дачного будинку, розташованого в садово-виноградному товаристві урочище «Секерц» б/н у м. Виноградові разом з надвірними будівлями, на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, вартістю 82 941 грн.00 коп. Вартість вказаного майна на дату набуття 07.02.2017 ОСОБА_3 особисто зазначив у розділі 3 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

В апеляційній скарзі адвокат Пшеницька Г.В. просить скасувати зазначену постанову судді, та закрити провадження у справі. В обґрунтування доводів посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати належним доказом вини ОСОБА_3, оскільки складений з порушенням вимог КУпАП, так як містить суперечливі відомості про дату його складення, особу правопорушника та місце вчинення правопорушення. Зазначає, що органом який склав протокол про адміністративне правопорушення та місцевим судом не доведено наявності прямого умислу в діях ОСОБА_3 на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення та корисливу мету таких дій, оскільки у щорічній декларації за 2017 рік він зазначив про всі зміни у майновому стані та не мав умислу на приховування інформації щодо отримання нерухомого майна. Зміна майнового стану ОСОБА_3 відбулась не внаслідок його активних дій, спрямованих на отримання доходу, а внаслідок дарування нерухомого майна. Жодних доказів придбання ОСОБА_3 майна матеріали справи не містять. Також вказує, що Ужгородський міськрайонний суд не мав права розглядати протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 оскільки такий протокол не містить даних про місце вчинення адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим має місце неправильне визначення суду, який уповноважений розглядати справу.

Заслухавши пояснення адвокатів Нечаєва В.В. та Пшеницької Г.В. на підтримання апеляційної скарги, прокурорів Хрипака М. та Царя І.І., які заперечили проти її задоволення, посилаючись на законність рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Ці вимоги закону місцевим судом дотримані в повній мірі та правильно встановлено, що ОСОБА_3, будучи посадовою особою уповноваженою на виконання функцій держави згідно підпункту "з" пункту 1 частини 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст.172-6 КУпАП, в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані - придбання майна шляхом набуття права власності на нерухоме майно на підставі договору дарування вартістю 82 941 грн. 00 коп. та у строк з

Цими діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією №5 від 30.03.2018 та матеріалами справи.

Усі докази вини ОСОБА_3, в тому числі протокол про адміністративне правопорушенняє належними, допустимими і достовірними, отримані законним шляхом та встановлюють наявність в діях ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, що передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Аналізуючи доводи адвоката Пшеницької Г.В. щодо недоведеності умислу в діях ОСОБА_3 на вчинення ним адміністративного правопорушення та корисливої мети таких дій, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Винність є обов'язковою ознакою складу будь-якого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 10,11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим із необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення, або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Беручи до уваги письмові пояснення ОСОБА_3 слід дійти висновку про необережну форму вини у діях ОСОБА_3.

Доводи про те, що протокол не відповідає вимогам, оскільки у ньому не вказано місце вчинення праворушення, а тому невірно визначений суд для розгляду протоколу, та і сам протокол складений з порушенням 24 годинного строку для його складання, апеляційний суд відхиляє.

Норма закону, якою визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка його вчинила, набула чинності 29.04.2018, тобто після складення протоколу відносно ОСОБА_3, який був складений 30 березня 2018 року та не поширюється на правовідносини, які виникли до вступу її в дію, а те, що протокол надсилався на дооформлення, не дає підстав вважати іншою дату його складання.

Згідно наказу начальника ГУНП № 215 о/с від 09.12.2016 ОСОБА_3 призначений слідчим слідчого відділення Виноградівського ВР Берегівського ВП Головного Управління Національної Поліції, про що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду. Отже, місцем вчинення правопорушення слід вважати місце роботи ОСОБА_3, яким є Головне Управління Національної Поліції в Закарпатській області.

Щодо місця розгляду справи, то відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем його вчинення, а тому Ужгородський міськрайонний суд є повноважним судом по розгляду цієї справи.

Разом з тим, апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що судом першої інстанції не враховано строки накладення адміністративного стягнення.

Так, у відповідності до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому зазначено, що виявлення правопорушення відбулось внаслідок опрацювання відомостей офіційного веб-сайту НАЗК та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, дата запитуваної інформації зазначена 12.03.2018 і підставою для звернення за вказаною інформацією вказано: складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 6, 30-35).

Тобто, з цього слідує, що днем виявлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_3 є дата 12.03.2018 і саме з вказаної дати слід обчислювати строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, а не з дати складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, на момент винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови, сплив трьохмісячний строк накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, яке могло бути накладеним не пізніше 12.06.2018, а тому у відповідності до п.7 ч. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягало закриттю, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином, постанова суду в частині накладення на ОСОБА_3 адміністратинвого стягнення підлягає скасуванню, а провадження в справі - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Пшеницької Г.В. подану в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.06.2018, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст.172-6 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП , у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя