Справа № 466/4418/18 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 33/811/190/18 Доповідач в 2-й інстанції: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, за участю захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 04 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 04 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10200 гривень (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір у розмірі 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

Згідно постанови суду, ОСОБА_3 04 червня 2018 року о 15.01 год. в м.Львові по вул.Лінкольна, 1, керував транспортним засобом марки «Субару» д.н.з. НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Вищевказану постанову 20 вересня 2018 року оскаржив ОСОБА_3

У апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 липня 2018 року, скасувати таку постанову та закрити провадження у справі.

На обґрунтування апеляційний вимог про поновлення строку апеляційного оскарження, апелянт вказує, що у судовому засіданні 26 червня 2018 року та 04 липня 2018 року ні апелянт ні його представник не були присутні, копію постанови не отримували. Зазначає, що оскаржувану постанову оприлюднено у єдиному державному реєстрі судових рішень 17 вересня 2018 року, а тому про існування такої він дізнався тільки 17 вересня 2018 року, тому і не зміг оскаржити цей процесуальний документ вчасно.

Вивчивши матеріали справи №466/4418/18, вимоги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що необхідно відмовити у поновлення строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови, подається одночасно з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої постанови.

Таким чином, законодавець пов'язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення порушнику копії цієї постанови.

Оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції 04 липня 2018 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 подав 20 вересня 2018 року, тобто з пропуском десятиденного строку апеляційного оскарження.

Апеляційні доводи у частині поновлення строку є безпідставними і не відповідають дійсності. Так, з єдиного реєстру державних судових рішень, вбачається, що оскаржувану постанову оприлюднено 10 липня 2018 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/75120440), а не як зазначає апелянт 17 вересня 2018 року. Відсутня і копія постанови з інтернет ресурсу, про яку вказує ОСОБА_3 у поданій апеляційній скарзі.

Крім того, у матеріалах судової справи наявний рекомендований лист з повідомленням про судове засідання на 26 червня 2018 року (а.с.7), яке ОСОБА_3 отримав, про що свідчить його особистий підпис на вищевказаному рекомендованому повідомленні.

Тобто з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, знаючи про розгляд судом справи щодо нього, протягом тривалого часу не цікавився наслідками розгляду цієї справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що ОСОБА_3 без поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження, а ті мотиви, що наводить апелянт у частині поновлення строку на апеляційне оскарження є безпідставними і голослівними, і не є поважною причиною пропуску цього строку..

Таким чином, враховуючи вищезазначене необхідно відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути матеріали даної апеляційної скарги особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 04 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Березюк О.Г.