12.07.2018 227/2456/18
ПОСТАНОВА
12 липня 2018 року м. Добропілля
Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Кошля А.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від заступника начальника Нікольського ВП Волноваського ВП ГУНП України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
21 червня 2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал з додатками для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 353242 від 08.06.2018 року вбачається, що 08.06.2018 року о 07-15 год. в м. Білицьке Донецької області по вулиці Добропільській, буд. 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом моторолер «Suzuki» з наявними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода). Від продуття алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності свідків. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП визнав, щиро розкаявся та зазначив, що водійського посвідчення він не отримував. Просив суд розстрочити сплату штрафу, оскільки на даний час має на утриманні дружину та неповнолітню дитину та не має можливості одноразово сплатити суму штрафу. Також надав до суду письмові пояснення.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Під час дослідження адміністративних матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 дійсно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що свідчать: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 353242 від 08.06.2018 року, усні та письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1 письмові пояснення свідків, які маються в матеріалах справи.
Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати таке стягнення тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
Таким чином, у суду відсутні правові підстави для застосування в даному випадку покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 124, 130, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, Законом України "Про судовий збір", суд, -
Зобов'язати ОСОБА_1 повідомляти суд про сплату відповідної частини штрафу, шляхом пред'явлення відповідного документу (квитанції).
У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.
Постанова суду може бути оскаржена в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред'явлення постанови до виконання-3 місяці.

Суддя А.О. Кошля