Справа № 152/1425/18
Провадження № 33/801/148/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Строгий І. Л.
Доповідач: Кривошея А. І.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Кривошея А.І.

за участю:

секретаря судового засідання Табачук В.О.

прокурора Каменяр С.В.

адмінпритягуваного ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 20.11.2018, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч. 1 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 20.11.2018 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно рішення суду ОСОБА_2, працюючи на посаді головного спеціаліста Шаргородського відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області та будучи державним службовцем 9 рангу категорії «В», згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) був зобов'язаний до 1 квітня 2018 року подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, проте зазначену декларацію без поважних причин подав лише 3 квітня 2018 року о 12 годині 32 хвилин.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, так як він своєчасно намагався подати декларацію та думав, що подав її 16.03.2018, однак 03.04.2018 йому повідомили на роботі, що декларація не була подана через технічні збій в роботі офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції. Після чого він одразу перевірив це та вдруге подав декларацію в той же день. Тому просить закрити, оскільки у нього не було будь-якого умислу на вчинення цього правопорушення.

Заслухавши думку ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу, та просив її задовольнити з наведених в ній підстав, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, просила постанову суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 256, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин справи. Необхідно встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним же у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, обов'язковим елементом об'єктивної сторони складу правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є умисна дія чи бездіяльність, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації без поважних причин, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації, що можливо, з'ясувавши причину її несвоєчасного подання.

Крім того, згідно з п. 2 роз'яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов'язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Повертаючись до матеріалів справи, Суд наголошує, що відповідно до протоколу № 226 від 26.09.2018 (а.с. 1-7), ОСОБА_2 був зобов'язаний до 1 квітня 2018 року подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, проте, без поважних причин, подав її лише 3 квітня 2018 року о 12 годині 32 хвилин, тим самим порушивши норми ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що передбачає адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

З таким висновком погодився і суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_2 винним у вчиненні даного адміністративного корупційного правопорушення.

Дійсно за даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік ОСОБА_2 подана до Реєстру 03.04.2018 (а.с. 14-15).

Однак, згідно цього ж Витягу з реєстру, ОСОБА_2 16.03.2018 року заповнив декларацію та натиснув кнопку «Подати документ», що здійснив аналогічно і вже 03.04.2018 року. Тобто ця обставина підтверджує пояснення ОСОБА_2, що він був впевнений що 16.03.2018 подав декларацію, а 03.04.2018 року подавав її вдруге.

Отже в його діях відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації, який не з'ясовувався як під час перевірки причин несвоєчасності подання декларації працівниками поліції так і в ході судового розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, виходячи з загальних засад судочинства, передбачених ст.129 Конституції України, як рівність учасників та змагальність сторін, Суд, беручи до уваги неспростовані доводи апелянта, вважає що в його діях відсутня суб'єктивна сторона - умисел, а отже і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП є підставою закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 20.11.2018, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч. 1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Кривошея