Справа № 152/580/18
П О С Т А Н О В А

16 липня 2018 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровський І.В.,

за участі:

особи що притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

представника потерпілої - ОСОБА_3,

розглянувши матеріали, які надійшли від Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, фізична особа-підприємець ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 18 квітня 2018 року, біля 10 години 00 хвилин в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області, по вулиці Покровській, 28 вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4, з якою проживає за однією адресою, зокрема, висловлював в адресу потерпілої нецензурні слова, чим завдав шкоди психічному здоровю потерпілої.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватим себе не визнав і пояснив, що 18 квітня 2018 року біля 10 години 00 хвилин, перебуваючи в домоволодінні в с. Плебанівка Шаргородського району по вул. Покровській, 28, між ним та його дружиною ОСОБА_4 виникла суперечка з приводу їх автомобіля. Після чого остання побігла до сусідів та повідомила їх про те, що ОСОБА_1 її побив, ображав нецензурними словами, та в подальшому, з даного приводу викликала поліцію. Одночасно, ОСОБА_1 зазначив, що жодних дій, про які вказала сусідам його дружина, не чинив, а також повідомив, що в Шаргородському районному суді Вінницької області розглядається справа про розірвання їх шлюбу, а тому, можливо, така поведінка дружини повязана з цим та поділом спільного майна.

Потерпіла ОСОБА_4 в попередні судові засідання не зявлялась та в судове засідання 16 липня 2018 року також не зявилась, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Представник потерпілої ОСОБА_3 повідомила, що потерпіла хворіє, однак надати суду підтверджуючі документи не змогла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що є сусідом, до якого 18 квітня 2018 року в першій половині дня прибігла схвильована ОСОБА_4 та повідомила, що її побив та ображав нецензурними словами її чоловік ОСОБА_1 Також свідок вказав про те, що безпосередньо суперечки між подружжям ОСОБА_1 він не бачив та не чув, тілесних ушкоджень на ОСОБА_4 не бачив. Крім цього, вказав, що йому відомо про сімейний конфлікт та розлучення зазначених сусідів.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6, повідомила, що є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Вказала, що 18 квітня 2018 року в першій половині дня їй зателефонувала матір ОСОБА_4 та повідомила, що між нею та ОСОБА_1 відбувся конфлікт під час якого ОСОБА_1 наносив їй тілесні ушкодження та ображав нецензурними словами. Також свідок повідомила, що між її батьками і раніше виникали конфлікти, з приводу яких матір зверталась до поліції, а на даний час відбувається процес розлучення та суперечки з приводу майна.

Крім цього, в судовому засіданні досліджено і інші докази у даній справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 серії ГП №042151 від 18 квітня 2018 року, який є предметом розгляду; пояснення потерпілої ОСОБА_4; довідку характеристику ОСОБА_1, згідно якої останній за місцем проживання характеризується позитивно; лист головного лікаря Шаргородської ЦРЛ № 912 від 17 травня 2018 року, відповідно до якого повідомляється, що посадовими особами зазначеного лікувального закладу довідка ОСОБА_4 з приводу її перебування в жіночій консультації, як вагітної, не видавалась, а тому, можливо, вона має ознаки підроблення; матеріали ЄО Шаргородського ВП № 486 від 12 березня 2018 року, згідно яких за наслідками розгляду заяви ОСОБА_4 про те, що її побив чоловік ОСОБА_1 в м. Вінниці 12 березня 2018 року підстав для внесення відомостей в ЄРДР немає, а також не має підстав для іншого реагування та з учасниками події проведено профілактичну бесіду.

Також, судом досліджено і інші матеріали справи, зокрема, характеристики на ОСОБА_4, згідно яких остання за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду…, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність обєктивних і субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності обєктивних і суб'єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключають провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Отже, в судовому засіданні заслухано особу яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який винним себе не визнав. Крім цього допитано свідка ОСОБА_5, який повідомив, що про дії які інкриміновані ОСОБА_1 йому стало відомо зі слів потерпілої ОСОБА_4 самої події він не бачив. Свідок ОСОБА_6 також повідомила, що безпосереднім свідком події вона не була, а про адміністративне правопорушення інкриміноване ОСОБА_1 взнала від потерпілої ОСОБА_4 Таким чином, покази надані свідками у справі є показаннями з чужих слів, а саме потерпілої, яка є зацікавленою особою, а тому не можуть бути взяті судом до уваги як належні та допустимі докази.

Одночасно, потерпіла ОСОБА_4 в жодне судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась належним чином про час та місце їх проведення.

Приймаючи до уваги вище викладене, а також те, що судом використані всі можливі заходи для встановлення істини у справі та інші докази на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відсутні, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена прокурором, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя І.В. Войнаровський