Номер провадження: 33/785/520/18
Головуючий у першій інстанції Бобовський К. Ю.
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., при секретарях судового засідання - Тьосовій Я.В., Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, розглянувши апеляційні скарги останніх на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Україна, тимчасово не працюючого, за змістом протоколу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 03.09.2017 року о 18 годині 25 хвилин, рухаючись по вул. Маловського, 10 в м. Одесі, керував автомобілем марки «Mazda 6», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп'яніння в законному порядку за допомогою приладу марки «Drager» та в медичному закладі відмовився, в присутності двох свідків, тим самим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху».

На дану постанову ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_3, кожен окремо, подали апеляційні скарги, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в яких просять постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянти зазначають, що суд, всупереч вимог ст. 285 КУпАП, не направив копію постанови ОСОБА_2, копія оскаржуваної постанови була отримана лише 06 березня 2018 року після письмової вимоги до суду, а тому, на думку апелянтів, строк оскарження постанови пропущений з поважної причини, а тому підлягає поновленню.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови, ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_3, зазначають, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про своєчасне сповіщення про місце та час розгляду справи ОСОБА_2, чим грубо порушено його законні права та інтереси на участь у розгляді справи і дослідженні доказів по справі. Крім того, апелянти вказують, що рішення суду засноване на неналежних доказах при повному ігноруванні судом приписів ст. 265-2 КУпАП; постанова суду містить відомості, які не відповідають дійсності, а саме про участь ОСОБА_2 у судовому засіданні і про повідомлення його про час та місце судового засідання; судом не усунуті протиріччя між свідченнями свідків і даними протоколу; постанова ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення, який містить недостовірні відомості про особу правопорушника.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг і просили їх задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновку про наступне.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Водночас, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди мають неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як видно із справи, її було розглянуто без участі ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3

В матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючі дані про отримання ними повідомлення про час та місце судового розгляду справи, а тому ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати своє право доступу до правосуддя. Копію постанови суду не була направлена ОСОБА_2, що є порушенням ст. 285 КУпАП, і сприяло тому, що апелянти не подали вчасно апеляційні скарги.

З матеріалів справи вбачається, що копію постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній отримав лише 05.03.2018 року, 06.03.2018 року ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи та 16.03.2018 року ним подано апеляційну скаргу на рішення районного суду (а. с. 19, 20, 21-25).

Згідно ст. ст. 280, 283 КУпАП постанова судді в адміністративній справі повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_2 цим нормам закону не відповідає.

Розгляд справи без участі ОСОБА_2 слід визнати порушенням його права на захист, передбачене ст. 268 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що районним судом безпідставно обмежено права ОСОБА_2, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, зокрема, не дослідивши усіх обставин справи та не надавши йому можливості прийняти участь у судовому засіданні, накладено адміністративне стягнення, та, про поважність пропущення апелянтами строку на апеляційне оскарження постанови районного суду та необхідність його поновлення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 в суді першої інстанції не були дотримані вимоги закону щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, що призвело до прийняття судового рішення, яке вимогам закону не відповідає, а викладені в постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №089106 від 03.09.2017 р., ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 03.09.2017 року о 18 год. 25 хв. в м. Одесі по вул. Маловського, 10, корпус 2, водій керував автомобілем «Mazda 6», д. н. з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: почервоніння очей, запах з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер» та в медичному закладі, водій відмовився в присутності двох свідків (а. с. 2).

Однак, зазначене обвинувачення не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. п. 6-7 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Разом з цим, до матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, однак на зазначеному відео не зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 надав поліцейським свої документи: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс, та, на пропозицію поліцейських, погодився пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі.

Крім цього, згідно відеозапису, у ОСОБА_2 не вбачаються ознаки сп'яніння, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: почервоніння очей, нестійка хода та нечітка мова.

Також, згідно відеозапису, ОСОБА_2 разом з поліцейськими слідували до медичного закладу на службовому автомобілі патрульних, в ході розмови ОСОБА_2 заявив, що поліцейські незаконно вилучили його документи, в тому числі водійське посвідчення. Відразу після цього, незрозуміло з яких підстав, поліцейські повідомили, що документи ОСОБА_2 знаходились в автомобілі, в підлокітнику біля водійського сидіння, розвернули автомобіль назад та поїхали на місце зупинки автомобіля ОСОБА_2, при цьому, почали забирати у ОСОБА_2 мобільний телефон, забороняючи останньому спілкуватися з ким-небудь.

Крім цього, згідно п. 6 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Зі змісту долученого до матеріалів справи протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, були присутні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак, на відеозаписі зазначені свідки не зафіксовані. В зв'язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взагалі не відповідають обставинам, зафіксованим на відеозаписі поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно відеозапису встановлено, що до ОСОБА_2 в автомобілі поліцейських було застосовано заходи впливу, а саме вдягнуті кайданки, та з відеозапису, зробленому в Хаджибеївському ВП взагалі вбачається, що до ОСОБА_2 застосовувалися заходи фізичного впливу, так як він скаржиться, що його побили поліцейські та на обличчі помітні сліди крові.

Крім того, в матеріалах справи міститься рапорт в. о. командира роти 3 батальйону 1 УПП в м. Одеса ДПП Бабенка А.В. згідно якого зазначено, що під час руху в службовому автомобілі ОСОБА_2 вів себе неадекватно, бився головою у скло дверей (а. с. 3).

Однак, згідно запису з нагрудних відеокамер поліцейських, вищевказана поведінка ОСОБА_2 на відео не зафіксована.

Викладені протиріччя не спростовують доводів апеляційної скарги про те, що до ОСОБА_2 поліцейськими застосовувалися заходи фізичного впливу, та не дають змогу встановити, за яких саме обставин та чи дійсно мало місце керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а також відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, тобто неможливо встановити об'єктивну сторону як елемент складу адміністративного правопорушення.

Крім того, в рапорті в. о. командира роти 3 батальйону 1 УПП в м. Одеса ДПП Бабенка А.В., зазначено, що під час руху в службовому автомобілі до медичного закладу, ОСОБА_2 повідомив, що у поліцейських нічого не вийде, так як у них нема документів ОСОБА_2 (а. с. 3).

Однак, згідно відеозапису з нагрудних камер поліцейських, зазначені пояснення не відповідають дійсності, так як на відео зафіксовано, що ОСОБА_2 навпаки повідомляв, що поліцейські незаконно вилучили його документи, в тому числі і водійське посвідчення.

Після зазначених слів ОСОБА_2 поліцейські повідомили, що документи ОСОБА_2 знаходились в автомобілі поліцейських, в підлокітнику біля водійського сидіння, а потім різко розвернулися та поїхали на місце зупинки автомобіля ОСОБА_2

Вказані дії поліцейських суперечать вимогам п. 6 р. ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, 09.11.2015 №1452/735, згідно якої, відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду на стан сп'яніння. У цьому разі в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3) (далі - акт медичного огляду), зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, а також те, що дані про цю особу записані з її слів. У разі надходження документів дані про оглянуту особу долучаються до акта медичного огляду.

Крім того, відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Згідно зі ст. 266 КУпАП, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

В порушення вимог вищевказаних норм, ОСОБА_2 не був відсторонений працівниками патрульної поліції від керування транспортним засобом у встановленому законом порядку, жодних відомостей щодо виконання цих вимог закону поліцейськими, окрім рапорту інспектора УПП Бабенка А.В., матеріали справи не містять, що також ставить під сумнів факт наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння.

Суд першої інстанції на вищевказані порушення та протиріччя уваги не звернув, належної оцінки їм не надав та кваліфікував дії ОСОБА_2 як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, не мотивувавши своє рішення належним чином на підставі належних та допустимих доказів.

Вищевикладене свідчить про істотну неповноту і однобічність розгляду справи, які в сукупності з допущеними судом процесуальними порушеннями порядку розгляду справи є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Також, до матеріалів справи долучено копію протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння №000709 від 03.09.2017 року, згідно висновку якого ОСОБА_2 на момент проведення огляду, а саме 03.09.2017 року, був тверезий (а. с. 8).

Крім цього, з метою перевірки доводів апеляційних скарг, апеляційним судом неодноразово викликалися в судове засідання інспектор 3 роти 1 батальйону УПП в м. Одесі - Чучупалов О.Г., який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 (серія БР №089106 від 03.09.2017 року) та лейтенант поліції Бабенко А.В., який відбирав пояснення у свідків. Однак, зазначені особи не з'явились в судове засідання, призначене на 12.07.2018 року, про причини неявки апеляційний суд не повідомили.

Разом з цим, апеляційним судом не встановлено доказів, які свідчили би про наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - не знайшов свого підтвердження факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та відмови від проходження ним огляду на стан сп'яніння.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги в цілому, у зв'язку з чим вважає за необхідне її задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 38, 247, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року - задовольнити.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області А.І. Кадегроб