23.07.2018 Єдиний унікальний номер 205/1433/18
Єдиний унікальний номер № 205/1433/18
Провадження № 3/205/1362/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Басова Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2018 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 072906, в якому вказується, що 20.02.2018 року приблизно о 00 год. 15 хв. ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, пр. Івана Мазепи, 2Б, перебуваючи в громадському місці розпивав алкогольні напої та лаявся нецензурною лексикою, на неодноразові зауваження не реагував та продовжив пити у салоні патрульного автомобіля, під час доставлення до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на вимогу припинити правопорушення не реагував.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просив закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що 20.02.2018р. близько 23:00 год. ОСОБА_1 повертався додому на громадському транспорті. Після зупинки маршрутного таксі біля магазину «АТБ» на проспекті ОСОБА_3 (колишній пр. Петровського) він зустрів свою знайому ОСОБА_4, що мешкає неподалік від нього, і запропонував провести її додому. Перед цим вони зайшли до магазину і ОСОБА_1 купив собі продукти харчування. Вийшовши із супермаркету останній дістав із пакета пляшку безалкогольного пива і щойно її відкрив, до них підійшли працівники поліції і наказали прийняти участь у затриманні особи та виступити у якості понятих. Розуміючи роль понятого в адміністративних та кримінальних справах, що такі процесуальні дії можуть бути розтягнуті у часі й те, що у подальшому їм необхідно буде виступити в суді, ОСОБА_1 коректно відмовився й повідомив, що вже пізно, і він їде з роботи та дуже втомився і не бажає брати участь у якості понятого. На що інспектор патрульної поліції почав в грубій формі розмовляти і натякати ОСОБА_1 на те, що у разі непокори поліцейському відносно останнього буде складено адміністративний протокол, крім того буде зазначено, що він нібито розпивав алкогольні напої, хоча пляшка пива, яка була в нього в руках є безалкогольним напоєм. Після такої розмови ОСОБА_1 дістав своє службове посвідчення державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС, посвідчення водія і вдруге прохав не залучати його до процесуальних дій, повідомивши, що це є правом, а не обовязком громадян, після чого напарник поліцейського, який представився заступником командира роти, взяв в руки посвідчення водія, переписав його дані. Після чого їх відпустили і ОСОБА_1 разом із знайомою пішли додому.

Відповідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об'єкт, об'єктивну і суб'єктивну сторони та суб'єкта правопорушення.

За змістом ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об'єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов'язків.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого, висунутого проти нього, кримінального обвинувачення.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б вказували на доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 247, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Басова