Справа №592/3130/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/274/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 травня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який працює супервайзером компанії Борисфен-Трейдінг, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді районного суду, ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 26 березня 2018 року, о 01 год. 35 хв., в м. Суми по вул. Металургів, б. 3 керував автомобілем Opel Kadett н.з. 403-65 СК в стані алкогольного спяніння, що встановлено висновком Сумського наркологічного диспансеру № 1280, складеного о 02 год. 20 хв. 26 березня 2018 року, чим порушив п. 2.9.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати вищезазначене судове рішення судді районного суду, а справу закрити, з підстав, передбачених ст. 247 КУпАП.

При цьому апелянт вказує на те, що суддею при розгляді даної справи не були дотримані положення ст.7,245,251,252,256,266,268,280,283 КУпАП, ст.ст.3,8,19,62,64,129 Конституції України, п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод та практика ЄСПЛ, у звязку з чим було порушено його право на захист та право на справедливий суд, порушенні принципи законності та верховенства права. Крім того, апелянт зазначає, що суддею однобічно були досліджені докази по справі, не були взяті до уваги його свідчення та надані ним докази, а зазначені у постанові висновки судді не відповідають фактичним обставинам.

При цьому, ОСОБА_3 посилається на те, під час розгляду справи в суді першої інстанції він своєї вини не визнавав, пояснював, що транспортним засобом не керував, що вбачається відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, і будь-яких доказів на підтвердження саме даного факту матеріали справи не містять..

Крім того апелянт зазначає, що обставини зазначені в протоколі, не відповідають дійсності, оскільки коли до нього підійшли працівники поліції, він не керував транспортним засобом і повідомив їм, що керував автомобілем ОСОБА_5, який на той час відлучився і повинен був повернутися через декілька хвилин. Про допит вказаного ОСОБА_5 в якості свідка він заявляв клопотання, однак суду його не викликав і не допитав.

Також апелянт вказує, що суддя послався як на доказ його вини на висновок СОНД, при тому що лікарем його огляд взагалі не проводився, тобто, даний висновок є неналежним та недопустимим доказом, а посилання судді в постанові на те, що його згода пройти огляд на стан алкогольного спяніння підтверджує факт керування автомобілем, є лише припущеннями.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6, які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги та допитавши свідка ОСОБА_5, вважаю, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, судом забезпечується всебічне, повне та обєктивне дослідження всіх обставин справи.

Зазначені вимоги закону суддею районного суду дотримані в повному обсязі.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази його вини щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що суддею однобічно були досліджені докази по справі, не були взяті до уваги його свідчення та надані ним докази, а зазначені у постанові висновки судді не відповідають фактичним обставинам, апеляційний суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту постанови, висновки судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених суддею суду першої інстанції доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №443120 від 26 березня 2018 року (а.с.2); висновком приладу газоаналізатор алкотест «Drager» - показник 0.88 проміле (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); письмовими поясненнями ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були запрошені працівниками поліції в якості свідків та в їх присутності був проведений огляд на стан спяніння ОСОБА_3 з використанням спеціального технічного засобу (а.с.5-6); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4); відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції (а.с.10); розпискою від 26 березня 2018 року, в якій ОСОБА_9 зобовязувався доставити автомобіль Opel Kadett н.з. 403-65 СК до місця стоянки та не передавати право керування ОСОБА_3 до завтрашнього ранку (а.с.7).

При цьому, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3, останній, підписуючи вказаний протокол, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив лише те, що «пояснення дам у суді» і інші будь-які заперечення щодо змісту вказаного протоколу останнім не вказані.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про те, що він не керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, а керував ОСОБА_5, то вони не заслуговують на увагу і спростовуються наявними в матеріалами справи доказами.

Так, з відеозапису нагрудної камери працівників поліції, який був предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції та повторно оглянутий апеляційним судом, вбачається, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля, з місця водія виходив ОСОБА_3, при цьому під час розмови з працівниками поліції останній навіть не намагався заперечити того факту, що рухався на своєму автомобілі до зупинки працівниками поліції, і не вказував на те, що за кермом автомобіля перебувала інша особа, яка на даний час відсутня з якихось підстав і ось-ось повернеться.

В подальшому, як вбачається з вказаного відеозапису, працівниками поліції за зовнішніми ознаками було встановлено, що водій зупиненого автомобіля, тобто ОСОБА_3, перебуває в стані алкогольного спяніння (різкий запах з порожнини рота) і йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору алкотест «Drager», проти чого останній не заперечував, за результатом якого проба виявилась позитивною - показник 0.88 проміле.

При цьому, ОСОБА_3 також жодного разу не заперечив того факту, що саме він керував транспортним засобом, з результатом показника не погодився, у звязку з чим йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що він погодився і був доставлений працівниками поліції до Сумського обласного наркологічного диспансеру, в якому після проведення огляду останньому було встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного спяніння.

Проведення такого огляду відбувалося з дотриманням ст. 266 КУпАП та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, від 09 листопада 2015 року № 1452/735, і будь-яких порушень при цьому, апеляційним судом не встановлено.

З врахуванням вищезазначеного, доводи апеляційної скарги про те, що при постановленні оскаржуваного рішення суддя постався на вищезазначений висновок СОНД, при тому що лікарем його огляд взагалі не проводився, тобто, даний висновок, на думку апелянта, є неналежним та недопустимим доказом, є нелогічними і необґрунтованими, за наявності вказаного висновку СОНД, з яким ОСОБА_3 був ознайомлений, власноручно поставив на ньому свій підпис, При цьому, з приводу того, що ОСОБА_3 мав будь-які заперечення чи оскаржив вказаний висновок в передбаченому законом порядку, матеріали даної справи доказів не містять.

Крім того, всупереч тверджень ОСОБА_3, суддею при розгляді справи та постановленні рішення було враховано його пояснення з приводу не керування автомобілем, і за наявності інших доказів, суддя районного суду оцінив такі пояснення останнього як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При цьому, на думку апеляційного суду не є припущенням, а є цілком обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, висновок судді про те, що якби ОСОБА_3 дійсно не керував автомобілем, то він не став би продувати в Драгер на місці зупинки, не став би їхати в наркодиспансер і у присутності запрошених двох свідків стверджував би, що за кермом перебував не він, а інша особа, однак таких доказів матеріали справи не містять і апелянтом апеляційному суду не надано.

Крім того, під час апеляційного розгляду вказаної адміністративної справи щодо обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, на задоволення клопотання ОСОБА_3, був допитаний свідок ОСОБА_5, який пояснив, що 26 березня 2018 року вони разом ОСОБА_3 їхали по справах, керував транспортним засобом саме він, а не останній, під час руху з автомобілем щось трапилось, він був змушений зупинитися і оскільки для того, щоб автомобіль зміг далі рухатися потрібна була допомога, він пішов до свого одногрупника, а коли повернувся, то біля автомобіля вже стояли працівники поліції і вели розмову з ОСОБА_3 щодо керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. В свою чергу він казав працівникам поліції, що автомобілем ОСОБА_3 не керував, а керував він, однак поліцейські на такі його твердження уваги не звертали.

Однак, такі показання свідка ОСОБА_5 апеляційний суд розцінює критично і вважає їх такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_3 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, при наявності того, що як пояснив свідок, з останнім він підтримує дружні стосунки, крім того такі його пояснення повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого чітко вбачається, що свідка під час розмови поліцейських з ОСОБА_3 взагалі не було і є нелогічними при наявності розписки, що міститься в матеріалах справи (а.с.7), відповідно до якої саме громадянин ОСОБА_9 ( а чомусь не ОСОБА_5, який наполягав, що він водій даного транспортного засобу) зобовязувався доставити автомобіль Opel Kadett н.з. 403-65 СК до місця стоянки та не передавати право керування саме ОСОБА_3

Що стосується тверджень захисника ОСОБА_4, наданих ним під час апеляційного розгляду даної адміністративної справи, щодо порушень вимог КУпАП , зокрема що відсутні дані про те, що вищезазначений відеозапис з нагрудної камери працівника поліції був приєднаний до матеріалів справи, то вони не заслуговують на увагу при наявності опису матеріалів, з якого вбачається, що під №9 вказано опис відеофайлів на оптичному носії даних DVD-R стосовно гр. ОСОБА_3 за ст. 130 КУпАП, а під №10 вказано диск з відеозаписом, що фактично відповідає матеріалам провадження.

При цьому, посилання захисника на те, що суд першої інстанції фактично перебрав на себе функцію обвинувачення, чим порушено право особи на справедливий суд, то апеляційний суд звертає увагу на те, що в даному випадку вони є безпідставними, оскільки матеріалах справи достатньо доказів для висновку про те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, і сумнівів щодо цього у апеляційного суду не виникає.

Крім того, безпідставними є посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає затвердженому на даний час бланку, то апеляційний суд також не приймає їх до уваги, оскільки Наказом N 690 від 04 серпня 2017 року про затвердження змін до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції N 1093/30961 нові бланки протоколів про адміністративне правопорушення відсутні, при тому, що наявний в матеріалах справи протокол в повному обсязі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і будь-яких невідповідностей щодо вказаного протоколу апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, при апеляційному розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення знайшов своє підтвердження той факт, що за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом автомобілем Opel Kadett н.з. 403-65 СК в стані алкогольного спяніння.

При цьому, будь-яких порушень чи недотримання суддею вимог КУпАП, Конституції України, п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод та практика ЄСПЛ, апеляційним судом не встановлено і доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують правильність висновків судді щодо наявності в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 було накладено суддею суду першої інстанції з врахуванням вимог ст.33 КУпАП та в межах, встановлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що постанова судді є законною і належним чином вмотивованою, а тому апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 травня 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на цю постанову без задоволення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.