Справа № 755/8280/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., розглянувши матеріали, які надішли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 травня 2018 року о 20 год. 37 хв. керуючи автомобілем «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Гродненська, 26 в м. Києві рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 ПДР України.

ОСОБА_1 17 травня 2018 року о 21 год. 15 хв. керував автомобілем «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Гродненська, 26 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судові засідання призначені на 21.06.2018 року, 23.07.2018 року особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з'явився, про причини неявки не повідомив, а тому суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, а саме, письмові пояснення учасників ДТП, схему ДТП, врахувавши розміщення транспортних засобів на проїзній частині в момент удару, та механічні пошкодження, які отримали автомобілі в результаті вказаної ДТП, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у даній дорожньо-транспортній пригоді доводиться зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №133937 від 17 травня 2018 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння. Відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, в якому він поставив свій підпис, а отже був належним чином проінформований про характер і причини притягнення його до відповідальності, оскільки суть правопорушення викладена конкретно з ідентифікацією ключових деталей ймовірного діяння.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок), визначено процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Так, відповідно до п.п. 3, 4 даного Порядку, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 6 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудної камери, працівниками патрульної поліції було запропоновано ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп'яніння, проте він відмовився.

В той час, відповідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції (поліції) пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Також в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 які суд під сумнів не ставить, і з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки вони цілком кореспондуються із дослідженими вище доказами.

Оскільки, як вбачається з протоколу, в ньому в повній мірі викладено суть правопорушення, зокрема він складений за відмову ОСОБА_1 від проходження освідування на стан сп'яніння в установленому законом порядку, що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП є самостійним складом правопорушення.

Так само дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 29.11.2017 року, суд приходить, що інспекторами поліції вірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та те, що з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи чітко вбачається саме факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР України, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керувати транспортними засобами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 124, 130, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього стягнення, у виді штрафу розміром двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) грн.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 36 КУпАП, при вчиненні кількох правопорушень, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне адміністративне правопорушення, та остаточно призначити ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Роз'яснюється, що в разі не сплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: