Справа № 465/7232/17 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 33/783/624/18 Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 рокуапеляційний суд Львівської області в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2018 року, -

з участю правопорушника ОСОБА_2,

встановив:

цією постановою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 08 грудня 2017 року о 10 год. 30хв. в м. Львові по вул. Словацького, 18 керував тролейбусом Шкода 14-ТР НОМЕР_2 під час об'їзду перешкоди, а саме автомобіля марки CHRYSLER Voyager д.н.з. НОМЕР_1, який рухаючись в зустрічному напрямку зупинився, не дотримався інтервалу, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, в результаті якого транспортні засоби отримали технічні пошкодження.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_2 покликається на те, що про постанову суду дізнався 18 травня 2018 року.

Зазначає, що не зміг бути присутнім 16 травня в судовому засідання, так як був неналежно повідомлений про його час, а тому акцентує, що неправдивим є твердження у постанові, що, він був належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вважає, що оскаржувана постанова підлягає зміні, у зв'язку з тим, що викладені у протоколі обставини є викривленими, а висновки - хибними, так як не відповідають дійсності.

Наголошує, що записав у протоколі, що не згідний з ним, оскільки при його складанні були порушені його права, однак, посадова особа патрульної поліції, що складала протокол, не дослухалася до його доводів і клопотань, не роз'яснила його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; не залучила інших свідків ДТП, які були присутні на місці й неупередженими по відношенню до учасників ДТП; проігнорувала доводи посадової особи служби безпеки руху ЛКП «Львівелектротранс» про порушення ПДР водієм автомобіля, а не тролейбуса і через це склали протокол на нього, а не на іншого учасника ДТП.

Акцентує, що водієм автомобіля ОСОБА_3 не було дотримано ПДР України, через що той допустив зіткнення із тролейбусом, яким він - ОСОБА_2 керував, а не навпаки, як це стверджується в оскаржуваній постанові.

Стверджує, що зі своєї сторони діяв виключно з дотриманням Правил дорожнього руху, рухаючись по головній дорозі, був уважним до зміни дорожньої обстановки, однак відвернути чи якимсь чином вплинути на недопущення зіткнення автомобіля з тролейбусом не міг в зв'язку з неправомірним паркуванням інших автомобілів справа і зліва обабіч дороги, що заважали нормальному руху тролейбуса й іншим учасникам дорожнього руху, а також раптовістю небезпечного маневру автомобіля «Крайслер Вояджер», який намагався сходу проїхати вузький інтервал між тролейбусом та припаркованою автівкою й через це допустив зіткнення.

Покликається на те, що згідно законодавства, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності вини, а саме вина і передбачає наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями чи бездіяльністю особи та негативними наслідками цього.

Відповідно до Узагальненого науково-консультативного висновку Науково- консультативної ради при ВАС України зазначено, що Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім, цього зазначає, що логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Вважає, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Наголошує, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Акцентує, що своєї вини у даному ДТП не визнає, про що свідчать наявні у справі докази.

Покликається на те, що суд не взяв до уваги доводи, викладені в його поясненні від 31 січня 2018 року та не опитав його.

Просить змінити постанову Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2018 року, вилучивши у мотивувальній частині абзаци перший, третій та шостий, в яких стверджується про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи, а також наявність у його діях порушення ПДР та визнання його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді), коли цей строк становить 3 місяці.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч.1 ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: - вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; - сплив встановленого законом двомісячного (або тримісячного) строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв'язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Водночас, слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП). Тобто, у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п.1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов'язує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Крім цього, статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити обґрунтоване судове рішення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Таким чином, з врахуванням того, що для закриття провадження у справі у зв'язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також, що повноваження суду на з'ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду обґрунтовано встановила, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а оскільки на момент розгляду справи місцевим судом закінчилися строки передбачені ст. 38 КУпАП то підставно закрила провадження в справі відносно останнього.

Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_2 та зміни постанови суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 16 травня 2018 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст. 38 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах Галапац І.І.

апеляційного суду

Львівської області