Справа № 132/1761/17
Провадження № 33/772/555/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач: Кривошея А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Кривошея А.І.

за участю секретаря Олійник Т.П.

прокурора Каменяр С.В.

адмінправопорушника ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Літинського районного суду від 12.06.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

постановою Літинського районного суду від 12.06.2018 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 3 400 гривень.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_2 будучи депутатом Калинівської міської ради, тобто суб'єктом, визначеним п. «б» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», 31.12.2015, як адвокат, уклав договір правової допомоги за № 31/12 з ОСОБА_3, який набирає чинності з дня підписання та дії протягом трьох років.

17.03.2016 р. на 7 сесії 7 скликання Калинівською міською радою прийнято рішення № 40 від 17.03.2016 р. «Про визнання чинним рішення № 479 9-ої сесії 6-го скликання від 27.10.2011», яким визнано чинним рішення № 479 9-ої сесії 6-го скликання від 27.10.2011 «Про надання згоди на прийняття частини приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1, до комунальної власності територіальної громади м. Калинівка», де ОСОБА_3 разом з родиною зареєстрований з 04.01.1989 р. в кімнаті 224, за яке ОСОБА_2 проголосував «за».

Тобто, ОСОБА_2 був обізнаний з поняттям «конфлікти інтересів» та необхідністю самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів для участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень міською радою, однак не повідомляв про конфлікт інтересів ні до, ні під час прийняття міською радою вищенаведеного рішення, вчинивши дії (голосував «за») в умовах реального конфлікту інтересів, чим навмисно порушив ст.ст.28,35 Закону України «Про запобігання корупції».

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, прийняти нову постанову, якою закрити справу про адміністративне правопорушення передбачене ст.172-7 ч. 2 КпАП України відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд не врахував, що на момент голосування сесії 17.03.2018 договір про надання правової допомоги з ОСОБА_3 та зобов'язання сторін були припинені відповідно до додаткової угоди від 11.03.2018, що виключає цивільно-правові відносини між ним та ОСОБА_3

Суд зазначив, що конфлікт інтересів виник тому що ОСОБА_3 із сім'єю проживає в цьому гуртожитку, але не зазначив як таке проживання вплинуло на прийняття об'єктивного рішення сесією міськради.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, яка просила постанову суду залишити без зміни, вважаю за необхідне, апеляційну скаргу задовольнити.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є:

1) особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:

б) народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Отже ОСОБА_2, як депутат Калинівської місьради, є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно ч.1 п.3 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

За прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів передбачено адміністративну відповідальність за ч.2 ст.172-7 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» дано визначення «приватний інтерес» - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст.172-7 КУпАП «реальний конфлікт інтересів» - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався, не дав вірну оцінку наявним у справі доказам та помилково дійшов висновку про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

На переконання Суду, перше, що слід було б встановити суду першої інстанції, це наявність у ОСОБА_2 «приватного інтересу».

Так 31.12.2015 між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір №31/12 про надання правової допомоги на строк три роки (т.1 а.с.12-13), який був достроково припинено за угодою сторін 11.03.2016 (т.1 а.с.64). Докази фіктивності даних угод сторонами не надавались. Клопотання про витребування додаткових доказів сторонами не заявлялись також.

Рішенням 7-ої сесії 7-го скликання Калинівською міською радою № 40 «Про визнання чинним рішення № 479 9-ої сесії 6-го скликання від 27.10.2011» було прийнято 17.03.2016, тобто після припинення угоди.

Отже у депутата ОСОБА_2 на момент голосування за прийняття рішення №40 від 17.03.2016 не було «приватного інтересу», оскільки він, як адвокат вже не надавав правову допомогу ОСОБА_3, як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, а інші ознаки «приватного інтересу у протоколі відсутні.

Крім того, аналізуючи зміст прийнятого сесією Калинівської міськради рішення № 40 від 17.03.2016 р. «Про визнання чинним рішення № 479 9-ої сесії 6-го скликання від 27.10.2011», яким визнано чинним рішення № 479 9-ої сесії 6-го скликання від 27.10.2011 «Про надання згоди на прийняття частини приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1, до комунальної власності територіальної громади м. Калинівка», де ОСОБА_3 разом з родиною зареєстрований з 04.01.1989 р. в кімнаті 224, за яке ОСОБА_2 проголосував «за», Суд вважає його таким, що не містить жодних правових наслідків для ОСОБА_3, оскільки цим рішенням лише підтверджено чинність рішення, прийнятого ще у 2011 році, тобто відсутні докази на підтвердження того, що своїм голосуванням ОСОБА_2 створив конфлікт між приватним інтересом особи та йогопредставницькими повноваженнями, що вплинув на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень.

Отже, навіть за умови встановлення факту існування «приватного інтересу», в діях ОСОБА_2 відсутній «реальний конфлікт інтересів».

Дані обставини виключають адміністративну відповідальність за ч.2 ст.172-7 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а тому постанову Літинського районного суду від 12.06.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП слід скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В зв'язку з цим дотримання строків накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.38 №УпАП Суд не перевіряє.

Керуючись ст.ст. 10, 247, 284, 294 КУпАП України

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Літинського районного суду від 12.06.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Кривошея