Справа № 464/2525/18 Головуючий у 1 інстанції: Багрій В.В.
Провадження № 33/783/892/18 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

з участю захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 30 липня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

постановою Сихівського районного суду м. Львова від 30 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 352 /триста п'ятдесят дві/ гривні 40 коп. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 04 травня 2018 року о 18 год. 40 хв. у м. Львові на перехресті вул. Любінська- вул. Окружна, керував транспортним засобом марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: тремтіння пальців рук, звужені зіниці ока, які не реагують на світло, порушення мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вищевказану постанову оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

У апеляційній скарзі просить прийняти таку до розгляду; постанову Сихівського районного суду м. Львова від 30 липня 2018 року скасувати, та постановити нову, якою закрити провадження.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою.

Стверджує, що протокол серії БР №435044 від 04.05.2018 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; у суді першої інстанції безпідставно відмовили в наданні матеріалів для ознайомлення в повному обсязі, а саме з відеозйомкою оформлення правопорушення працівниками поліції; у постанові не відображено, що свідки, які викликалися в судове засідання, не з'явилися та не дали свідчення.

Крім того, апелянт стверджує, що суддею Сихівського районного суду м.Львова порушено принцип територіальної підсудності.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення БР № 435044 від 04 травня 2018 року вбачається, що місцем вчинення правопорушення зазначено вул. Любінська - Окружна у місті Львові, що територіально не відноситься до Сихівського району міста Львова.

Разом з тим, з копії паспорта ОСОБА_2 вбачається, що офіційно зареєстрованим місцем його проживання та реєстрації є м. Одеса, пр. Деревообробний, 11, що територіально також не відноситься до Сихівського району міста Львова.

За таких обставин, на думку апелянта, суддя Сихівського районного суду м. Львова повинен був перевірити, чи підсудна справа цьому суду та у разі порушення правил підсудності повернути матеріали до органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, для направлення протоколу за належністю.

Таким чином суддя Сихівського районного суду м. Львова справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 розглянув з порушенням правил підсудності, передбачених ст. 276 КУпАП.

Також апелянт звертає увагу, що подія за участю ОСОБА_2 відбулась 04.05.2018 року, а відтак на момент апеляційного розгляду закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника на підтримку поданої ним апеляції, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить на таких висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, стверджується доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №435044 від 04 травня 2018 року (а.с.1), який складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 04 травня 2018 року (а.с.3,4), які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння в медичному закладі у їх присутності.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Відповідно до п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 - у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до ч.1, 2 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 -129, частинами ч.ч.1, 2, 3, 4 статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

У протоколі серії БД №435044 від 04 травня 2018 року у графі місце проживання (перебування) зазначено: АДРЕСА_1. Жодних зауважень з цього приводу ОСОБА_2 не надавав.

Крім того, у матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з яких вбачається, що ОСОБА_2 особисто вручено судові повістки за адресою його місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.8с, 16).

Тому апеляційні доводи з приводу порушення суддею місцевого суду правил підсудності є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Щодо апеляційних доводів про строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, то слід вказати, що адміністративне правопорушення вчинено 04 травня 2018 року, оскаржувану постанову суддя місцевого суду виніс 30 липня 2018 року, у межах трьох місячного терміну накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАп. Відтак доводи апелянта є неспроможні.

Згідно статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя Сихівського районного суду м. Львова прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та вірно призначив покарання у межах санкції статті. Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 30 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області В.П. Галин