Справа № 487/5142/18
Провадження № 3/487/1436/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря: Уманському І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого на посаді Головного бухгалтера в АТ «Миколаївобленерго», зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 -

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 163-2 КпроАП України ,-

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 року в результаті камеральної перевірки проведеної Одеським управлінням ОВПП ДВС, встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного бухгалтера АТ «Миколаївобленерго», допустив несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування належних до сплати податків та зборів (обовязкових платежів), а саме податкового зобовязання зі сплати податку на прибуток, відповідно до декларації за І квартал 2018 року у травні 2018 року, чим порушив п.п. 16.1.4, п 16.1 ст.16, п.31.1 ст.31 п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями.

Окрім того, результаті камеральної перевірки проведеної Одеським управлінням ОВПП ДВС, встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного бухгалтера АТ «Миколаївобленерго», допустив несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування належних до сплати податків та зборів (обовязкових платежів), а саме податкового зобовязання зі сплати податку на додану вартість, відповідно до декларації за квітень 2018 року у травні 2018 року, чим порушив п.п. 16.1.4, п 16.1 ст.16, п.31.1 ст.31 п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних правопорушень не визнав, зазначивши що в несвоєчасному поданні платіжного доручення на перерахування належного до сплати податкового зобовязання зі сплати податку на додану вартість немає його вини. Оскільки на рахунках підприємства в травні 2018 року не було достатньо коштів, так як всі кошти, які надходили від споживачів на поточний рахунок Товариства із спеціальним режимом використання перераховувалися автоматично в зазначений період Уповноваженим банком в повному обсязі на рахунок ДП «Енергоринок».

Крім того зазначив, що наведені протоколи були складені з порушенням ст. 256 КпроАП України, оскільки не були ним підписані і складені без його присутності. На підставі чого просив провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні представник Одеського управління ОВПП ДФС зазначив, що протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були складені уповноваженою особою на підставі Акту про результати камеральної перевірки №161,28-10-49-06/23399393 від 16.07.2018 року, у відповідності з діючим законодавством. Копії протоколів було направлено 02.08.2018 року на адресу ПАТ «Миколаївобленерго» належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженої особи Одеського управління ОВПП ДФС, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ст. 280 КпроАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є субєктом правопорушення, всіх обовязкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.251 КпроАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КпроАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначений цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить Цю суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. N 2755-VI, із змінами та доповненнями, Податкові декларації, крім випадків, передбачених ПКУ, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до, п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Також згідно з положеннями п. 137.4 ст. 137 Податкового кодексу України, податковими періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених п. 137.5, ст. 137 ПКУ, є календарні: квартал, піврічча, три квартали, рік.

З наведеного вбачається, що перебуваючи на посаді Головного бухгалтера АТ «Миколаївобленерго» ОСОБА_1 порушив термін сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на прибуток та додану вартість підприємств, відповідно до декларації за І квартал 2018 року та квітень 2018 року у травні 2018 року у сумі 4962116 грн. (податку на прибуток) та 5665188,2 грн. (податку на додану вартість) із затримкою 30 календарних днів включно.

Таким чином, суд приходить до висновків, що ОСОБА_1 своїми діями скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-2 КпроАП України.

Заперечення ОСОБА_1 факту порушення п.п. 16.1.4, п 16.1 ст.16, п.31.1 ст.31 п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями та як наслідок скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст.163-2 ч.1 КпроАП України, суд сприймає критично та оцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки вони повністю спростовані сукупністю досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів по справі, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення №40 від 27.07.2018 року; та №38 від 27.07.2018 року; актами за результатами камеральної перевірки №162/28-10-49-06/23399393 та №161/28-10-49-06/23399393 від 16.07.2018 року.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що несвоєчасна сплата податкового зобовязання зі сплати з податку на прибуток за 1 квартал 2018 року та несвоєчасна сплата податкового зобовязання зі сплати з податку на додану вартість за квітень 2018 року мала місце з обєктивних причин, оскільки на рахунках підприємства в травні 2018 року не було достатньо коштів, оскільки всі кошти, які надходили від споживачів на поточний рахунок Товариства із спеціальним режимом використання перераховувалися автоматично в зазначений період Уповноваженим банком в повному обсязі на рахунок ДП «Енергоринок», є безпідставними, та такими, що не ґрунтуються на положеннях податкового законодавства.

Щодо пояснень особи яка притягується до адміністративної відповідальності відносно того, що наведені протоколи були складені з порушенням ст. 256 КпроАП України, оскільки не були ним підписані і складені без його присутності, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи міститься корінець повідомлення № 30185/10/28-10-49-06-20 від 17.07.2018 року та Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Окрім того за результатами неявки ОСОБА_1 до ОУ ОВПП ДФС для складання, ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, було складено Акт від 27.07.2018 №59/28-10-49-06/23399393.

Згідно наданого в судовому засіданні, представником Одеського управління ОВПП ДФС ОСОБА_2, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення протоколи № 38 та №40 були направлені ОСОБА_1 - 02.08.2018 року, та вручені - 06.08.2018 року.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1, було достеменно відомо про складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим зловживаючи своїми правами, ОСОБА_1 від участі у його складенні та наданні до нього пояснень відмовився.

Таким чином посилання ОСОБА_1 на порушення положень ст. 256 КпроАП України при складені зазначених протоколів є безпідставними.

Відповідно ч. 2 до ст. 36 КпроАП України у разі, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення стягнення у вигляді штрафу в межах санкції даної статті, яке є необхідним і достатнім, та згідно ст. 23 КпАП України, відповідає меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що визначено ст. 4 Закону України « Про судовий збір» в новій редакції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.40-1, 278, 280, 283, 284 КУпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 163-2 КпроАП України та призначити стягнення у вигляді штрафу у сумі 85 (вісімдесят пять) грн. (отримувач УК у м. Миколаїв/Заводськ.р-н/21081100, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 4003, код класифікації доходів бюджету 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 (триста пятдесят дві гривні сорок копійок) у доход держави (отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: (ГУДКСУ) Казначейство України; Код банку (МФО ГУДКСУ):899998; рахунок отримувача: 001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена в Миколаївському Апеляційному суді через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк предявлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя І.О.Притуляк