Справа № 708/1137/18
Номер провадження № 3/708/537/18
ПОСТАНОВА

28 грудня 2018 року.

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Ткаченко С.Є., з участю прокурора Святокума О.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого на посаді голови Чигиринської районної державної адміністрації, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, по ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № ГР 306246 від 21.09.2018 року, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді голови Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області та будучи відповідно до підпункту "и" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, маючи обов'язок додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції, порушив вимоги фінансового контролю, оскільки, згідно до даних у розділах 11 "Доходи, у тому числі подарунки" та 13 "Фінансові зобов'язання" Е-декларації за 2017 рік, 28.08.2017 року отримав кредит у ПАТ "Ідея банк"у розмірі 100000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2017 року, і в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненому порушенні не визнав та пояснив, що він має дві кредитні картки - в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та в ПАТ "Ідея банк", з яких періодично знімає грошові кошти на власні потреби, а потім повертає їх на картку та сплачує відсотки за користування кредитними коштами.

Він не заперечує, що укладав кредитний договір з банком щодо користування кредитною лінією, але не пам'ятає точної суми кредитного ліміту згідно з договором, при цьому одноразової суми, яка б становила 100000 грн., він не знімав, а під час заповнення щорічної електронної декларації до НАЗК за 2017 рік вказав загальну максимальну суму кредиту, щоб потім до нього не було претензій з боку органів НАЗК щодо заниженння цієї суми.

Він вважає, що оскільки не знімав одноразово суму коштів, яка б перевищувала 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2017 року, то у нього не було підстав подавати електронну декларацію до НАЗК про зміни в своєму майновому стані і не вбачає вини у своїх діях, так як він нічого не порушував.

Адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, тобто ОСОБА_1 не повинен доводити суду свою невинуватість.

При цьому працівниками Управління захисту економіки не надано жодних доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 одноразово суми кредиту в розмірі 100000 грн., враховуючи, що документального підтвердження факту отримання ним грошових коштів готівкою на руки чи на поточний банківський рахунок до адміністративних матеріалів не додано.

Крім того, виходячи з правової позиції Верховного Суду у справі № 814/886/17 від 11.04.2018 року, Департамент захисту економіки Національної поліції України в Черкаській області не відноситься до суб'єктів, що наділені правом перевірки декларацій, суб'єктів декларацій та перевірки змін до майнового стану, оскільки таким правом наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, а тому вони не мали права складати вказаний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

У зв`язку з цим просить врахувати викладені ним обставини та закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, адвоката, думку прокурора, який підтримав протокол про адміністративне правопорушення та вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки корупційного правопорушення, враховуючи при цьому, що останній неодноразово подавав електронну декларацію та був обізнаний з порядком її подачі, до того ж доказів того, що він не отримував кредит в розмірі 100 000грн., не надав, вивчивши матеріали справи, вважаю, що винність ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, виходячи з наступних встановлених судом обставин.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Так, ч. 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність особи за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Отже, аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов'язковим елементом його об'єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення суттєві зміни у майновому стані.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 року № 3 затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування та правила заповнення форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб'єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ГР 306246 від 21.09.2018 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за неподання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо суттєвих змін у майновому стані та порушення у зв'язку з цим вимог ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції".

При цьому, під суттєвою зміною у майновому стані суб'єкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня року, у якому подається повідомлення.

Як передбачено ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Всупереч цьому до матеріалів про адміністративне правопорушення не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного отримання ОСОБА_1 одноразової суми кредиту в розмірі 100000 грн., а останній проти цього категорично заперечує, посилаючись на дію відновлювальної кредитної лінії зі встановленим грошовим лімітом, якою він періодично користується, що вказує на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, які безпосередньо, поза розумним сумнівом, вказували б на наявність в діях ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) та відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб на неповідомлення про суттєві зміни у його майновому стані, як і не містять інших письмових даних, на підставі яких можна б було дійти висновку про невиконання ним як суб'єктом декларування обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Вказані обставини не доведені прокурором і в ході розгляду справи судом, у зв`язку з чим суд змушений приймати рішення на підставі наявних доказів.

З урахуванням викладеного, вважаю що в судовому засіданні не знайшла підтвердження наявність в діях ОСОБА_1 вини у формі прямого чи непрямого умислу, оскільки укладений останнім кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом сам по собі не є об'єктом інформування в контексті (розумінні) виникнення суттєвих змін в майновому стані суб'єкта декларування, згідно ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції".

При цьому суд бере до уваги і посилання захисника на правовий висновок, викладений 11.04.2018 року в постанові Верховного Суду у справі № 814/886/17, який є обов'язковим для виконання судами України, відповідно до якого здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції, що ставить під сумнів правомірність дій працівників Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки в Черкаській області щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт порушення ОСОБА_1 обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», та порушення ним вимог ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі і у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з цього, вважаю за необхідне провадження в даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та, керуючись ч. 2 ст. 172-6, п.1 ст.247, ст., ст.251, 252, 283, 284 КУпАП, ст., ст.48, 50, ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції",

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ткаченко С.Є.