Справа № 214/6910/18
3/214/2263/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2018 о 01 год. 45 хв. по вул. Джамбула, біля буд. №15 у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на визначення стану сп'яніння проводився на місці запинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №213 від 11.10.2018. Результат огляду 1,54 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується підписом в протоколі та повідомленням про направлення повістки, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягається до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів, що не суперечитиме ст.268 КУпАП.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №190695 від 11.10.2018, відповідно до якого 21.03.2018 о 01 год. 45 хв. по вул. Джамбула, біля буд. №15 у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на визначення стану сп'яніння проводився на місці запинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №213 від 11.10.2018. Результат огляду 1,54 проміле (а.с.2);

- довідкою за результатами тестування на алкоголь до протоколу від 11.10.2018 щодо ОСОБА_2, результат тесту 1,54 проміле (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів від 11.10.2018, з якого видно, що огляд водія ОСОБА_2 проведений за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» ARHK 0118, у звязку з виявленими ознаками алкогольного сп'яніння. Результат тесту 1,54 проміле. Огляд проведений у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до яких 11.10.2018 вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідка при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП щодо водія авто НОМЕР_1 ОСОБА_2 В їх присутності вказаний водій пройшов медичний огляд у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» ARHK 0118, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у винихаємому повітрі складає 1,54 проміле (том 1 а.с.5);

- рапортом поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 полку ПП у м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_5, відповідно до якого 11.10.2018 знаходячись на службі по охороні громадської безпеки у складі екіпажу №207 ними був зупинений транспортний засіб ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, в ході спілкування з яким у нього виявлені ознаки алкогольного сп'яніння. Водій пройшов огляд на визначення стану сп'яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» у присутності двох свідків. Результат огляду 1,54 проміле, у зв'язку з чим щодо останнього складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.10.2018 серії ЕАВ №656362, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.7);

- відеозаписом, який містить фіксацію обставин зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.8);

- довідкою від 11.10.2018, відповідно до якої ОСОБА_2 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Повторність вчинення адміністративного правопорушення відсутня (а.с.1).

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.2, 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, 21.03.2018 о 01 год. 45 хв. по вул. Джамбула, біля буд. №15 у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, він керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на визначення стану сп'яніння проводився на місці запинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №213 від 11.10.2018. Результат огляду 1,54 проміле.

Також, відповідно до рапорту інспектора поліції, судом встановлено, що водій ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного спяніння в момент його зупинки 11.10.2018, у звязку з чим йому було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння, на що він погодився. Результат огляду 1,54 проміле.

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Обираючи вид стягнення, суд, відповідно до ст.33 КУпАП, враховує особу ОСОБА_2, його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як її здоровю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, що, згідно з вимогами ст.23 КУпАП, суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.33 рішення № 17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року.

Також, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП розподіляє відповідальність за вчинене правопорушення залежно від субєкта вчинення, а саме на водіїв та інших осіб. З огляду на те, що правила дорожнього руху містять чітке визначення поняття водія особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія, а в даному випадку ОСОБА_2, відповідно до довідки від 11.10.2018, не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, суд дійшов до висновку, що останній є саме іншою особою, і тому на нього слід накласти адміністративне стягнення лише у виді штрафу, не вирішуючи питання про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 не встановлено.

Згідно з ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, ч.1 ст.130, ст. ст.283, 284, ч.ч.1, 2, 3 ст.294, ч.1 ст.303 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Хомініч С.В.