П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2018 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,який мешкає за адресою АДРЕСА_1,не працює

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_1був склаений протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 067322 ,в кому зазначено,що 27.08.2018 року о 00 годині 45 хвилин по вул.Фортечній 88 в м.Запоріжжі водій ОСОБА_1керував автомобілем «Опель Омега» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп*яніння,від проходження огляду на стан сп*яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1Є.у порушенні ПДР винуватим себе не визнав повністю.

Пояснив,що 27.08.2018 р.у денний час він залишив власний автомобіль «Опель Омега» номерний знак НОМЕР_1 по вул.Фортечній 88 в м.Запоріжжі у технічно справному стані та пішов у власних справах,проте коли повернувся до автомобіля приблизно о 00.00 год.виявив,що автомобіль не на ходу,пробиті 4 колеса.З метою евакуювати автомобіль він запросив на місце події знайомих,які могли б у цьому допомогти.В цей час до них підїхав патрульний автомобіль поліції,поліціянти,побачивши несправний стан автомобіля,спочатку предявили претензії про причетність автомобіля до ДТП,якого не було, погрожували його евакуювати на штрафмайданчик,з цього питання виникла суперечка,а надалі запропонували йому пройти огляд на стан спяніння,хоча достеменно бачили,що він не керував автомобілем,який знаходився не на ходу,з пошкодженими колесами.Не зважаючи на його пояснення про ці обставини як підстави відмовитись від проходження огляду на стан спяніння,відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП,на його думку,у працівників поліції не було для цього законних підстав.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів,суддя встановив,що винуватість ОСОБА_1Є.у скоєнні адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження,з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов*язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп*яніння,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Таке положення ПДР є формою правового забезпечення працівників поліції в процесі визначення здатності водіїв здійснювати безпечне керування транспортними засобами.

Як встановлено п 1.10 ПДР,водій-це особа,яка керує транспортним засобом та має посвідчення водія відповідної категорії.

При дослідженні відеозапису події встановлено,що фіксування починається з моменту,коли працівник поліції знаходиться біля нерухомого автомобіля,який має пошкодження 4 коліс,біля нього знаходиться троє осіб,жоден з яких не сидів за кермом.На питання працівника поліції про належність автомобіля ,ОСОБА_1назвався власником,проте пояснив,що автомобілем не керував,оскільки той технічно несправний,та звернув увагу поліціянта на пошкодження,які є очевидними. Враховуючи відсутність зафіксованого моменту зупинки транспортного засобу та керування ним ОСОБА_1,суддя вважає,що вимога працівника поліції,звернута саме до нього,пройти огляд на стан спяніння,позбавлена сенсу,водночас,логічними є пояснення ОСОБА_1про те,що він автомобілем не керував через технічний стан останнього.

З письмових пояснень ОСОБА_2та ОСОБА_3,які були опитані як свідки відмови ОСОБА_1пройти огляд на стан спяніння,при їх співставленні з відеозаписом вбачається,що зазначені особи були запрошені на місце події через певний проміжок часу після початку фіксування цієї події,тому не обізнані,чи дійсно керував ОСОБА_1автомобілем на той момент,коли йому працівником поліції була предявлена вимога пройти огляд на стан спяніння.

Інших доказів,які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1інкримінового йому адміністративного правопорушення,в матеріалах справи немає,на підтвердження факту керування ОСОБА_1транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння до предявлення йому вимоги працівником поліції пройти огляд на стан спяніння вказує лише протокол про адміністративне правопорушення,натомість,відеозапис події та інші долучені до справи матеріалами беззаперечно на це не вказують.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи наведені докази суддя встановив,що фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,викладені у протоколі щодо ОСОБА_1,при розгляді справи в суді не знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами,що відповідно до п.1 ст.247 КУпАП є підставо для закриття провадження у звязку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1,247 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України,за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою,яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником,потерпілим,його представником протягом десяти днів з дня вручення постанови до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А. Галущенко