Справа № 309/2537/18
Провадження № 3/309/1037/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Орос Я. В., вивчивши матеріали, які надійшли з Хустського ВП ГУ НП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого майстром виробничого навчання Закарпатського лісотехнічного коледжу

за ст. 164 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 278022 від 28.08.2018 року, гр..ОСОБА_1 в м. Хуст по вул.. І Франка на автомобілі «Volkswagen Passat» д.н.з. WT40096 перевозив пасажирів без відповідних дозвільних документів певного виду господарської діяльності, чим порушив вимоги ЗУ « Про ліцензування господарської діяльності» , та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до ст.. ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката, провівши підготовку до її розгляду встановив наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об'єктивних і суб'єктивних ознак, тобто об'єкта, об'єктивної сторони, суб'єкта та суб'єктивної сторони.

Субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП ( в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише субєкт господарювання.

Частина 1 ст.164 КУпАП визначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського Кодексу України субєктами господарювання є: господарські організації юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП України від 28 серпня 2018 року, ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів, однак жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем матеріали справи не містять.

Істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб'єктом відповідальності в даному випадку є суб'єкт господарювання.

Згідно ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п.14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, зокрема, що ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб'єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб'єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Таким чином, складаючи протокол про адміністративне правопорушення особа , яка складає відповідний протокол з-поміж наведених, чи інших норм, мав вибрати та навести у протоколі ті порушення діючого законодавства, які на його думку порушив ОСОБА_1 та інкримінувати їх йому.

Оскільки, норма ст. 164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі обов'язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, в даному випадку, на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, яким передбачена видача ліцензії на перевезення пасажирів суб'єктам підприємницької діяльності, однак таке посилання у протоколі відсутнє.

Неконкретність пред'явленого обвинувачення ОСОБА_1 позбавляє його права здійснювати предметний захист і порушує його процесуальні права, в тому числі право на захист.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази щодо систематичного надання ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів, при цьому важливою ознакою господарської діяльності є її систематичність.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до положень ч.2 ст.251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів в справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду.

Підстав для закриття провадження по справі, на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області Орос Я.В. від 20.09.2018 року протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1. та додані до нього матеріали вже поверталися до Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатські області для належного дооформлення

Дані вимоги постанови судді Хустського районного суду Закарпатської області, органом, що склав протокол, жодним чином виконані не були , що унеможливлює прийняття рішення у справі .

Відповідно до вимог ст.ст.256,278 КпАП України: протокол про адміністративне правопорушення, складений в порушення вимог законодавства, підлягає поверненню органу, що його склав для належного оформлення.

Керуючись ст. ст. 247, 256, 278 КУпАП, суддя ,-

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 164 ч.1 КУпАП повернути до Хустського ВП ГУ НП України в Закарпатській області для належного дооформлення.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_2

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_2