Номер провадження: 33/785/1211/18
Номер справи місцевого суду: 522/6360/18
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в особі судді Кравця Ю.І., з участю секретаря судового засідання Бєляєвої А.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я. від 02.05.2018 року,

встановив

Зазначеною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Одеса, місце проживання: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою районного суду, 02.04.2018 року приблизно об 16 годин 15 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем «Тоyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Семінарська, 26/28 в місті Одесі, перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_2 не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови. Вважає, що судом не встановлені обставини, які мають значення для справи та недоведені та неповно з'ясовані ці обставини.

ОСОБА_2 вказує, що він не був належним чином сповіщений про день та час розгляду справи судом. Крім того зазначає, що згідно постанови, районний суд при розгляді справи керувався інформацією, що відображена у протоколі, складеному на наступний день після ДТП. Також звертає увагу на те, що в протоколі та схемі ДТП не відображена достовірна дорожня розмітка. Згідно розташування транспортних засобів, автомобіль «Nissan Qashqai» знаходився на смузі зустрічного руху та рухався ліворуч позад нього в його напрямку. ОСОБА_2 вважає, що районним судом не взято до уваги те, що він рухався по своїй смузі, а не починав рух, як зазначено у постанові суду. Автомобіль, що рухався по перед ним, почав виконувати правий поворот без попереджувальних сигналів та змусив його прийняти ліворуч, ближче до смуги зустрічного руху, по якій в цей час рухався автомобіль «Nissan Qashqai», водій якого, на думку апелянта, не міг не бачити включений сигнал лівого повороту на його машині. Враховуючи що він рухався в своїй смузі та мав перевагу перед водієм, що рухався ліворуч, ОСОБА_2 вважає що порушень п.10.1 ПДР з його боку не було. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що водій автомобілю «Nissan Qashqai» порушив ПДР, а тому, на його думку, необхідно вважати, що ДТП скоїлась з вини водія автомобілю «Nissan Qashqai», що не було враховано районним судом.

Щодо строку оскарженої постанови, то ОСОБА_2 послалася на те, що копію оскаржуваної постанови було ним отримано 30.05.2018 року та 05.06.2018 року звернувся з апеляційною скаргою, яка була повернута судом апеляційної інстанції у зв'язку з відсутністю клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, тому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить розглянути його апеляційну скаргу, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02.05.2018 року скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов до висновку, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанову районного суду необхідно залишити без зміни, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та мотивувальної частини постанови суду (а.с. 6), ОСОБА_2 не був присутнім при ухваленні оскаржуваної постанови 02.05.2018 року, справа була розглянута за його відсутності, а копія прийнятої постанови була отримана ним 29.05.2018 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 7) та 05.06.2018 року ОСОБА_2 звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на зазначену постанову, яка була повернута ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.06.2018 року з підстав неподання апелянтом заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В подальшому ОСОБА_2 повторно звернувся з апеляційною скаргою, до якої додано мотивовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому строк необхідно поновити.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 та водія автомобілю «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_3

Так, в своїх поясненнях наданих на місці ДТП, водій ОСОБА_2 свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Куп АП не визнав та пояснив, що в день, час та в місці, яке вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, він дійсно керував транспортним засобом автомобілем «Тоyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1, в правій смузі руху. В цей час вул. Семінарській їхав автомобіль, який почав здійснювати поворот праворуч і тим саме перетнув йому полосу руху, змусив його прийняти декілька ліворуч. В цей момент він здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку (а.с.3).

Однак пояснення водія ОСОБА_2, а також доводи апеляційної скарги свідчать не на користь доводів про його невинуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, крім того такі доводи спростовуються доказами, які є в матеріалах адміністративної справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №090229 від 02.04.2014 року, 02.04.2018 року приблизно об 16 годин 15 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем «Тоyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Семінарська, 26/28 в місті Одесі, перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Потерпілий від ДТП - водій ОСОБА_3, в своїх поясненнях даних на місці ДТП, зазначав, що в день, час та в місці, яке вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, він дійсно керував транспортним засобом автомобілем ««Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2 і рухався в своїй смузі шляху з швидкістю приблизно 35 км/час. В цей час рухаючийся в правій смузі дорожнього руху автомобіль «Тоyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 почав здійснювати різкий маневр в його бік, не включивши попередньо попереджувальний сигнал, що призвело до зіткнення автомобілів (а.с.4).

Пояснення ОСОБА_3 також підтверджуються схемою місця ДТП, згідно якої, зіткнення транспортних засобів сталося на полосі руху автомобіля «Nissan Qashqai», яким керував водій ОСОБА_3 (а.с.2).

Доказом провини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення. передбаченого ст. 124 КУпАП є також доданий до матеріалів справи та досліджений в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції диск з записом зйомки відеорегістратора, розташованого в автомобілі потерпілого ОСОБА_3

З запису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався в правій крайній смузі дороги. В цей час попереду на перехресті з прилеглою територією знаходився інший автомобіль. Під час проїзду автомобілю під керуванням ОСОБА_3, ОСОБА_2, не включивши попередньо попереджувальний сигнал, який включив лише в момент здійснення маневру, здійснив зміну напрямку руху в бік автомобіля ОСОБА_3, що призвело до зіткнення автомобілів.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В порушенні зазначених вимог, водій ОСОБА_2 перед здійсненням зміну напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Доводи ОСОБА_2 з приводу того, що в протоколі та схемі ДТП не відображена достовірна дорожня розмітка, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як він приймав участь у її складанні співробітниками поліції, та своїм підписом підтвердив своє ознайомлення зі схемою, будь-яких заперечень до неї під час складання не зазначив, крім того такі доводи не мають правового значення в даній справі, оскільки, як вже було зазначено, водій перед будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Твердження ОСОБА_2, що саме ОСОБА_3 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не надав йому перевагу у русі, не ґрунтуються на Правилах дорожнього руху, оскільки підстави надання переваги у русі передбачені п.10.3 Правил дорожнього руху, згідно якого за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч, тоді як встановлено матеріалами справи, переглянутим в судовому засіданні відеофайлу та визнаним самим ОСОБА_2, саме останній змінив напрямок руху при цьому не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам рухута не надав перевагу автомобілю ОСОБА_3 який рухався в попутному напрямку та не здійснював перестроювання.

Крім того, з дослідженого в судовому засіданні запису зйомки відеорегістратора чітко вбачається, що на зазначеній ділянці дороги відсутня дорожня розмітка, автомобіль ОСОБА_3 рухався ближче до центру дороги, а тому суд відхиляє твердження ОСОБА_2 про те, що автомобіль ОСОБА_3 рухався по зустрічній смузі, до того ж такі обставини не звільняють ОСОБА_2 від виконання п. п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Також суд критично ставиться до доводів ОСОБА_2 стосовно того, що ОСОБА_3 не міг не бачити включений ліхтар лівого повороту, оскільки згідно відеозапису ОСОБА_2 включив сигнал безпосередньо під час виконання перестроювання, не пересвідчившись, що перестроювання буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, крім того наявність включеного лівого повороту на автомобілі ОСОБА_2 на зобов'язувало ОСОБА_3 надавати перевагу в русі ОСОБА_2.

Крім того суд відхиляє доводи ОСОБА_2 стосовно того, що він рухався в своїй смузі та мав перевагу перед водієм, що рухався ліворуч, оскільки згідно запису зйомки відеорегістратора та пояснень самого ОСОБА_2, він, з метою уникнення зіткнення з іншим автомобілем, здійснив маневр перестроювання в іншу смугу, при цьому включивши, хоч і не попередньо, з порушенням вимог Правил дорожнього руху, ліхтар лівого повороту, тобто ОСОБА_2 змінив напрямок руху, не переконавшись, що це буде безпечним та порушив вимоги п.10.3 Правил дорожнього руху, згідно якого у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Таким чином, винуватість водія ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є доведеною, а доводи апеляційної скарги з приводу його невинуватості у скоєнні ДТП є безпідставними.

Позиція ОСОБА_2, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при накладені адміністративного стягнення на ОСОБА_2, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність у справі обставин, які пом'якшують або обтяжують його провину, в зв'язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді штрафу, що є не самим суворим видом стягнення, яке передбачене санкцією ст. 124 КУпАП.

Наведені обставини вказують на відсутність у апеляційного суду підстав, які можуть вказувати на необхідність та можливість скасування або зміни судового рішення в частині накладення адміністративного стягнення і пом'якшення стягнення, яке визначене районним судом.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд дійшов до висновку, що підстав для скасування або зміни постанови суду не вбачається.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку на оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.05.2018 року - задовольнити та поновити йому строк на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.05.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Ю.І.Кравець