ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/5289/18 Суддя 1 інстанції: Харабадзе К.Ш.
Провадження: 33/818/295/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

26 грудня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюЛозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 19.09.2018 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_2 в м. Лозова по провулку Крилова, керуючи належним йому мопедом «DELTA», з явними ознаками алкогольного сп»яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

ОСОБА_2 в суді першої інстанції свою провину не визнав.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасуватипостанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що, згідно протоколу, ОСОБА_2 інкримінується керування мопедом у стані алкогольного сп»яніння, в той час як згідно письмових пояснень свідків зазначено, що чоловік відмовився проходити медичний огляд на стан сп»яніння, про керування тим ТЗ не вказується. Таким чином, на думку апелянта, зазначені матеріали, на які суд послався як на докази вини, містять суперечливі дані. Крім того, у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп»яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров»я. разом із тим, у складеному протоколі не вказано про те, чи пропонувалось ОСОБА_2 пройти освідування на місці зупинки ТЗ.

ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Зокрема, пояснив суду, що у день, коли мала місце вище зазначена подія, він разом із дружиною їхав на мопеді, в той час як його зупинила поліція, так як чоловік керував ТЗ без захисного шолому. Так як документів ОСОБА_2 при собі не мав, водія доставили до відділку поліції для встановлення особи. Після сплину двох годин, інспектори почали стверджувати, що затриманий агресивно поводиться та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп»яніння, на що той погодився. Через деякий час поліцейські привели свідків та принесли алкотест з сертифікатом. ОСОБА_2 попросив показати серійний номер газоаналізатора, на що отримав відмову. За таких обставин, чоловік відмовився проходити освідування. Пробувши у відділку ще близько години, чоловік поїхав додому.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 246336 від 19.09.18р. (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 3, 11), та частково самого ОСОБА_2, наданими в суді.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан сп»яніння не свідчить про відсутність у його діях складу інкримінованого правопорушення, в той час як факт відмови від проходження такого огляду не заперечує і сам ОСОБА_2

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіЛозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_1