АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/355/18 Номер провадження 33/786/1010/18Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Гонтар А.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області Бабія С.С. на постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням судді, заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області Бабій С.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 ), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Прокурора як суб'єкта оскарження було виключено із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), які набрали чинності 26.10.2014.

З позбавленням прокурора права на оскарження постанови судді одночасно виключено частину 2 ст. 295 КУпАП, яка до внесення змін встановлювала обов'язок повідомляти прокурору про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обов'язку не визначає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014) кореспондуються з положенням Закону України "Про прокуратуру" (в редакції цього ж Закону України № 1697-VII від 14.10.2014), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Стаття 24 КУпАП передбачає види адміністративних стягнень, до яких відносяться: 1) попередження; 2) штраф; 2-1) штрафні бали; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті.

З аналізу наведеної норми вбачається, що усі види адміністративних стягнень, за виключенням попередження, полягають у спричиненні винній особі певних втрат майнового характеру, обмеженні її прав та короткотерміновому позбавленні волі (адміністративний арешт, арешт з утриманням на гауптвахті).

Саме адміністративний арешт та арешт з утриманням на гауптвахті відноситься до заходів примусового характеру, які пов?язані з обмеженням особистої свободи громадян.

Санкцією ст. 183-1 КУпАП передбачено стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Постановою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, тобто до ОСОБА_3, не застосовано заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина.

Отже, доводи прокурора про те, що суспільно корисні роботи є обмеженням особистої свободи громадянина являються неспроможними.

Тому в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

Водночас слід зазначити, що особа, щодо якої вирішено питання про притягнення її до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП (в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 ), має право особисто або у разі представництва її інтересів законним представником, захисником, оскаржити постанову суду у справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню як така, що подана особою, яка не наділена правом на апеляційне оскарження.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області Бабія С.С. на постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області А.А.Гонтар