Справа № 487/783/18 04.09.2018 28.08.2018 04.09.2018
Номер провадження: 33/784/387/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 487/783/18 Головуючий у місцевому судді Гаврасієнко В.О.
Номер провадження: 33/784/387/18 Головуючий у апеляційному суді Прокопчук Л.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Прокопчук Л.М.,

за участю: секретаря - Гавор В.Б.

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 травня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Рощахівка Бобринецького району Кіровоградської області, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

- постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду 07.02.2018 року о 23:10 год. в м. Миколаєві по пр. Центральному в районі перехрестя з вул. Інженерна водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 210994 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, звужені зіниці ока, в яких відсутня реакція зіниці ока на світло. Водій ОСОБА_2 в присутності двох свідків категорично відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки та в медичному закладі на визначення стану наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 просить постанову суду відносно ОСОБА_2 скасувати та закрити адміністративне провадження у зв'язку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення.

Вважає постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, справу розглянуто у його відсутність, без повідомлення про час та місце розгляду справи.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції в постанові послався на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №193 від 07.02.2017 громадянина ОСОБА_4 що не відповідає обставинам справи.

Також посилався на порушення судом територіальної підсудності, оскільки його зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_1.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з'ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у даній постанові суду.

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 Правил дорожнього руху України єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють вищеназваними Правилами.

За п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п.п.«б»,«д» п.2.3, п.п.«а» п.2.9 та п.2.5 Правил водій механічного транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов'язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

У зв'язку з цим, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п.2,3,4,6,7,8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії БР № 072856, 07.02.2018 року о 23:10 год. в м. Миколаєві по пр. Центральному в районі перехрестя з вул. Інженерна водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 210994 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, звужені зіниці ока, в яких відсутня реакція зіниці ока на світло.

Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суд вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об'єктивно підтверджено письмовими поясненнями двох свідків, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Один із зазначених свідків - ОСОБА_5 був допитаний судом апеляційної інстанції та підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

При прийнятті рішення, місцевий суд обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки їх письмові пояснення відповідно до вимог ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наведені показання свідків узгоджуються із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, та свідчать про те, що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах адміністративної справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно положенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, а його проведення та фіксація результату або відмови здійснюється у відповідності до розділу ІІ цієї Інструкції.

Отже, протиправною є відмова водія від проходження огляду на стан сп'яніння тільки у випадку пред'явлення до нього законної вимоги поліцейськими щодо його проходження при наявності ознак такого стану.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Оскільки сам факт відмови від проходження медичного огляду в медичній установі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2, то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність ОСОБА_2, але його процесуальні права, в тому числі права на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.

Так, при розгляді справи в апеляційному суді останньому була надана можливість в повному обсязі реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, та скористатися ними. А тому розгляд справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не вплинув на правильність прийнятого судового рішення і не може бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказане також узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (п. 66, 69 Рішення).

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Щодо посилання на порушення місцевим судом територіальної підсудності, то зазначене спростовується наступним.

За правилами ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80,81,121-126,127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Так правопорушення вчинено по пр. Центральний - вул. Інженерна в місті Миколаєві, що є територією Заводського району міста Миколаєва, а тому справа підсудна Заводському районному суду міста Миколаєва.

Крім того згідно протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_2 був ознайомлений, та зауважень щодо складання якого не надав, адресою місця його проживання зазначено АДРЕСА_1.

Посилання суду в постанові на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №193 від 07.02.2017 громадянина ОСОБА_4 є помилковим , але не впливає на правильність прийнятого рішення.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Суд також враховує, що вчинене ОСОБА_2 правопорушення має підвищену суспільну небезпеку, як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що ОСОБА_2 дійсно відмовився від проходження медичного огляду на з'ясування стану наркотичного сп'яніння.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_2 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 травня 2018 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Л.М. Прокопчук