Номер провадження: 33/785/651/18
Номер справи місцевого суду: 509/163/18
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., за участю: секретарів судового засідання: Стоянової Л.І., Тьосової Я.В.; захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.02.2018 року, -

встановив:

Як убачається з оскаржуваної постанови судді районного суду, за результатами судового розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік та стягнуто судовий збір у сумі 352,40 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 09 січня 2018 року, о 2330 год., в с. Новоградівка Овідіопольського району Одеської області по вул. Сонячна, керував автомобілем «Фіат Уно» державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження постанови судді, в якому зазначає, що поважна причина неподання апеляційної скарги полягає у розгляді справи за відсутності ОСОБА_3 та невчасне отримання копії постанови суду з незалежних від ОСОБА_3 причин. В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову районного суду, не заперечуючи при цьому факт його перебування у стані алкогольного сп'яніння, посилається на те, що фактично він автомобілем не керував, однак всупереч цього відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні захисник доповнив вимоги апеляційної скарги, пославшись на те, що оскаржуваною постановою ОСОБА_3 не визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в резолютивній частині постанови суд не зазначив про визнання його винним, але наклав адміністративне стягнення, що тягне за собою скасування постанови та прийняття апеляційним судом нової постанови, якою просить визнати ОСОБА_3 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в зв'язку з тим, що останній не відмовлявся від проведення медичного огляду.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_3, але у присутності його захисника, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3, будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з'явився, суд оцінює таку його поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 294 КУпАП регламентовано, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, 09.02.2018 року ОСОБА_3 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції (а.с.7 - 8).

Матеріали судової справи містять заяву та розписку захисника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про отримання ним копії оскаржуваного рішення - 13.03.2018 року, а апеляційну скаргу вперше подано - 23.03.2018 року (а.с. 12 - 19). В зазначеній апеляційній скарзі захисник просив поновити строк на апеляційне оскарження, наводив доводи щодо поважності строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що справа була розглянута за відсутністю ОСОБА_3, та про дату розгляду справи останній не повідомлявся. Разом з цим, постановою судді апеляційного суду Одеської області від 29.03.2018 року в поновленні строку оскарження судового рішення першої інстанції відмовлено та апеляційну скаргу 06.04.2018 року повернуто особі, яка її подала. Вдруге, після повернення 11.04.2018 року справи до суду першої інстанції, апеляційна скарга подана 17.04.2018 року (а.с. 32 - 40). В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник посилається, що справа була розглянута за відсутністю правопорушника, без повідомлення про слухання справи, про що він зазначав в першій апеляційній скарзі та звертав увагу апеляційної інстанції на порушення права ОСОБА_3 на доступ до правосуддя та невиконання судом положень ст.ст. 3. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, матеріали справи, апеляційний суд вважає, що доводи першої апеляційної скарги щодо поважності строку на апеляційної, є аналогічними повторній заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження та підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що справа в суді першої інстанції розглянута за відсутністю ОСОБА_3, а матеріали справи не містять відомостей про його повідомлення районним судом про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 1-11). Після ухвалення оскаржуваної постанови, районний суд не надіслав ОСОБА_3 копії постанови, а про її існування останній дізнався за власною ініціативою, після того, як його захисник звернувся до районного суду 13.03.2018 року.

За таких підстав, враховуючи встановлений факт недотримання районним судом вимог закону щодо повідомлення ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи та про результати цього розгляду, приймаючи до уваги, що після встановлення факту існування оскаржуваної постанови, захисник невідкладно, в межах строків, передбачених ст.294 КУпАП України звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, доводи якого заслуговують на увагу, з метою забезпечення права доступу особи до суду, на виконання положень ст. 55 Конституції України, ст.ст. ст.ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення в частині встановлення судом правомірності притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційним судом встановлено наступне.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №044203 від 10.01.2018 року, ОСОБА_3, 09.01.2018 року, о 23 год. 30 хв., в с. Новоградківка Овідіопольського району Одеської області по вул. Сонячній, керував автомобілем «Фіат Уно», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с. 1, 3 - 4, 6).

Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення підтверджується: поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння (а.с.4 - 5).

Доводи захисника про те, що ОСОБА_3 безпосередньо за кермом транспортного засобу не перебував в стані алкогольного сп'яніння, є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення йому ставилося в провину відмова особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження у встановленого законом порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції. Більш того, з самої апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_3 фактично не заперечується факт його перебування у стані алкогольного сп'яніння, оскільки як зазначає його захисник в апеляційній скарзі, на запитання працівників поліції він не заперечував наявні у нього ознаки алкогольного сп'яніння та повідомив, що був у гостях зі своєю дівчиною та тільки під'їхав до будинку.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_3, незважаючи на відсутність в матеріалах справи інших доказів ніж відомості викладені в протоколі, щодо його керування транспортним засобом та зупинки автомобіля під його керування працівниками поліції, в протоколі про адміністративне правопорушення та апеляційній скарзі особисто не заперечував факту керування ним автомобілем безпосередньо перед зверненням до нього працівниками поліції.

Апеляційний суд не приймає до уваги отримане судом письмове пояснення свідка ОСОБА_7, який зазначений в якості свідка в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він не знайомий з ОСОБА_3 та йому нічого не відомо про справу відносно останнього, оскільки зазначений свідок в судове засідання апеляційного суду не з'явився та судом допитаний не був, а тому прийняття до уваги письмових пояснень вказаного свідка, які не посвідчені належним чином, суперечать принципу безпосередності дослідження судом доказів.

За таких умов апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є безпідставними.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту щодо незаконності оскаржуваної постанови, оскільки судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування постанови судді районного суду, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.124 Конституції України судове рішення, яким закінчується розгляд справи у суді, ухвалюється з урахуванням принципу дії верховенства права.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення та встановити винність особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування суду та прізвище й ініціали судді, який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, тобто за конкретною нормою закону та зазначенням кваліфікуюч их ознак правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки не містить висновку суду та рішення (в тому числі і резолютивна частина постанови) щодо визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками - відмова від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а тому вона підлягає безумовному скасуванню.

Прийшовши до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові в проведенні медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, скасовуючи постанову судді районного суду в зв'язку з її невідповідністю вимогам закону з наведених вище підстав, апеляційний суд, враховуючи положення ст.38 КУпАП, приходить до висновку про таке.

Згідно з приписами ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З матеріалів справи убачається, що адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_3 10.01.2018 року, а тому з урахуванням вимог ст.38 КУпАП, накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, могло бути накладено не пізніше 10.04.2018 року.

Положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння. В цьому разі провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити адвокату ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 строк на оскарження постанови судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.02.2018 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.02.2018 року - задовольнити частково.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.02.2018 року відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський