Справа № 462/141/18 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 33/783/472/18 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Головатий В. Я., з участю захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 08.01.2018р. о 06.40 год. керував транспортним засобом марки «Mazda», р. н.. НОМЕР_1 по площі 700-річчя Львова, 2 в м. Львові в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку з використанням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат огляду - 1, 59 проміле. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.9 а ПДР України, повторно протягом року керував транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У поданій апеляції захисник, не погоджуючись із постановою суду, вважає її незаконною та просить скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. При цьому вказує, що під час судового розгляду мала місце його неповнота, оскільки він був здійснений за одне судове засідання без допиту свідків. Зазначає, що у копії протоколу про адміністративне правопорушення, котрий був наданий ОСОБА_3 містяться розбіжності із оригіналом протоколу про адміністративне правопорушення щодо частини статті 130 КпАП України, яка ставиться у вину ОСОБА_3 Вказує, що неможливо встановити місце вчинення правопорушення, оскільки у м. Львові немає вулиці 700-річчя Львова. У квитанції про результати огляду наявна невірна температура повітря, оскільки температура повітря 23 градуси Цельсія 08.01.2018 року неможлива. ОСОБА_3 заперечував проти результатів огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, а тому працівники поліції повинні були його доставити у медичний заклад для проведення такого огляду. У матеріалах справи відсутні свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку технічного засобу, за допомогою якого був проведений огляд на стан сп'яніння.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Захисник ОСОБА_2 не заперечував проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_3, а тому вважаю за можливе розглядати справу у його відсутності.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №043526 від 08.01.2018 року, квитанцією про результат огляду на місці зупинки, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння у присутності двох свідків, згідно з якими у ОСОБА_3 виявлено 1, 59 проміле алкоголю, поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, відомостями про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України повторно протягом року.

Твердження захисника про те, що у матеріалах справи наявні розбіжності щодо місця вчинення адміністративного правопорушення вважаю опискою та таким, що не впливає на наявність чи відсутність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Захисник не обґрунтував, яким чином температура повітря зазначена у квитанції про результати огляду на стан сп'яніння на місці зупинки впливає на результат такого огляду.

Доводи захисника про те, що у матеріалах справи відсутні свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку технічного засобу, за допомогою якого був проведений огляд на стан сп'яніння вважаю таким, що не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до п. 5 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, поліцейський лише на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що ОСОБА_3 на місці зупинки не вимагав.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КпАП України, а саме вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, повторно протягом року є вірною, оскільки відповідно до постанови Галицького районного суду м. Львова від 13.10.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України за вчинення ним адміністративного правопорушення 23.09.2016 року, а також постанови Залізничного районного суду м. Львова від 05.05.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України за вчинення ним адміністративного правопорушення 17.04.2017 року.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляцію його захисника - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Головатий В. Я.