Провадження №: 3/752/7050/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2018 року

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., при секретарі Дем"янюк-Коваленко Н.М., за участі прокурорів Лігоміна Я.А., Безгинського Ю.С., захисника ОСОБА_1., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши заяву про самовідвід судді Первушиної О.С. від розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва Первушиної О.С. від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_2,

встановив:

в провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва Первушиної О.С. знаходиться заява про відвід у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_2, справа № 752/6423/18, яка у відповідності з вимогами закону була розподілена для розгляду судді Первушиній О.С.

22.08.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Первушиною О.С. заявлено заяву про самовідвід від розгляду заяви про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва Первушиної О.С. у вказаній вище справі, в якій остання, посилаючись на вимоги Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, законів України, просить відвести її від розгляду вказаної вище заяви про відвід.

Дослідивши заяву про самовідвід судді, вислухавши думку учасників процесу, суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву про самовідвід, виходячи з наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи вказане, а також вимоги ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, суддя вважає, розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом, не дивлячись на прогалину в Кодексі України про адміністративні правопорушення в даному питанні.

Зі змісту статті 6 Конвенції та практики Європейського Суду з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; Мікаллеф проти Мальти, п. 93). ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб'єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб'єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об'єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; П'єрсак проти Бельгії, п. 30; Грівз проти Сполученого Королівства, п. 69). Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об'єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об'єктивний тест), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб'єктивний тест). Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

Враховуючи викладене, а також доводи наведені суддею Голосіївського районного суду м. Києва Первушиною О.С. у заяві про самовідвід, суддя, прийшла до висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде задовольнити заяву про самовідвід судді Первушиній О.С. з метою виключення будь-яких сумнівів в неупередженості судді при розгляді вказаної вище заяви ОСОБА_2 про відвід судді Первушиній О.С. від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_2, справа № 752/6423/18.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст.ст. 2, 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 268, 271 КУпАП України, практикою ЄСПЛ, суддя

постановив:

заяву про самовідвід судді Голосіївського районного суду м. Києва Первушиної О.С. від розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва Первушиної О.С. від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_2, задовольнити.

Постанова судді осарженню не підлягає.

Суддя : Бондаренко Г.В.