КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2016 року приблизно о 02.50 год. керував транспортним засобом «Hyundai» номерний знак НОМЕР_1 по б-ру Кольцова, 13 у м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року, скасувати зазначену постанову та направити справу на новий розгляд.

Що стосується пропуску строку на апеляційне оскарження, то як зазначає захисник, 17 лютого 2017 року ОСОБА_1 було отримане поштове повідомлення, а 20 лютого 2017 року ним було отримано копію постанови суду. Проте останній стверджує, що неодноразово з'являвся до суду, і спочатку йому взагалі повідомили, що розгляд справи відкладений, а в подальшому , що справу розглянуто, проте з технічних причин не видали постанову. В присутності ОСОБА_1 рішення у справі не приймалося та постанова не оголошувалась, у зв'язку з чим, просить визнати причини пропуску строку поважними.

В обґрунтування поданої скарги захисник посилається на те, що прийняте рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Як зазначає апелянт, в порушення ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не була вручена не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій визначаються дата і місце розгляду справи, а ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи по телефону секретарем судового засідання о 19-07 19 січня 2017, що в свою чергу фактично позбавило його права на захист.

Крім того, як вказує захисник, в протоколі про адміністративне правопорушення не правильно зазначено прізвище, замість ОСОБА_1, зазначено ОСОБА_1 та його адреса, замість номеру будинку 13, вказано 31, проте в порушення пункту 2 статті 278 КУпАП, суд цю обставину залишив поза увагою.

Також захисник звертає увагу на те, що, як зазначає сам ОСОБА_1, в порушення встановленого статтею 279 КУпАП порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, суддя склад суду не оголошував, права не роз'яснював, відмовився вирішувати клопотання по суті, без подачі їх в загальному порядку до канцелярії, а саме про витребування запису з відеокамери інспектора, виклик та допит свідків (понятих) та не оголошував прийняте рішення.

На думку апелянта, вказані вище докази сприяли встановленню істини по справі, а саме тій обставині, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, добровільно дув в трубочку, і надав згоду їхати в медичний центр лише на машині патрульних, оскільки в його авто не вистачало бензину, а поліцейські повідомили, що вони не «извозчики» і вимагали по дорозі заїхати на заправку, а в подальшому віддали йому права та поїхали на виклик по рації, і на запитання, що далі, повідомили, що він може бути вільний.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку та апеляційна скарга підлягають до задоволення з таких підстав.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, 19 січня 2017 року о 19.07 год. ОСОБА_1 повідомлений про день та час розгляду справи на 20 січня 2017 року о 14.30 год. (ас. 6).

При цьому в матеріалах справи наявні клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит під час розгляду справи свідків, витребування відеозапису подій з Управління поліції (ас. 10-11).

Однак, з матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2017 року за участі ОСОБА_1 суддею першої інстанції розглянуті матеріали справи стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП та прийнято рішення (ас.9).

Відомості про вручення або направлення відповідно до вимог ст.. 285 КУпАП копії постанови ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Проте, наявна розписка ОСОБА_1 про отримання ним копії постанови 20 лютого 2017 року (ас. 16).

Доводи про те, що ОСОБА_1 неодноразово з'являвся до суду, і спочатку йому взагалі повідомили, що розгляд справи відкладений, а в подальшому , що справу розглянуто, проте з технічних причин не видали постанову, матеріалами справи не спростовані.

За таких обставин доводи клопотання про те, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 вчасно не зміг отримати, а тому причини подання апеляційної скарги 28 лютого 2017 року, тобто, поза межами строку, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, є поважними, є слушними, внаслідок чого строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Проте, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляції, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 040689 від 21 грудня 2016 року, ОСОБА_1 приблизно о 02.50 год. керував транспортним засобом «Hyundai» номерний знак НОМЕР_1 по б-ру Кольцова, 13 у м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не зв'язана мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 власноручно зроблений запис: «Не згоден» (ас. 1).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що працівниками поліції охорони був зупинений автомобіль під його керуванням. З яких підстав зупинений був автомобіль, йому не пояснили. Він вийшов та запитав, яка причина зупинки. Між ним та працівниками патрульної поліції виникла перепалка, після чого працівники поліції йому сказали, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, запропонували пройти огляд за допомогою «Драгера». Він двічі дув в пристрій, але результату не було. Працівники поліції наполягали на тому, що він в ненормальному стані. Він сам запропонував проїхати до лікарні, на що йому відповіли, що поліція - не таксі. Це все тривало досить довго, години 4. Він злився, сперечався з працівниками поліції. Потім на нього склали протокол, і старший працівник поліції сказав йому його підписати. Він в поясненнях написав, що не згоден з тим, що там викладено. Поруч було багато людей. Чи були серед них особи, які зазначені, як свідки, він не знає. Після цього його відпустили, і він поїхав на своєму автомобілі. Коли вже відбувався розгляд справи, він просив викликати свідків, однак, це клопотання задоволено не було. На стадії апеляції він із захисником намагалися встановити цих свідків, але один із свідків не проживає за вказаною в протоколі і поясненнях адресою, а іншого вони не змогли встановити, а телефон не відповідає.

З метою перевірки обставин справи та доводів апеляційної скарги апеляційним судом протягом тривалого часу викликалися до суду особи, які зазначені в протоколі, як свідки, та поясненнях яких наявні в матеріалах справи.

Зі змісту наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які викладені на друкованих бланках шляхом внесення в них рукописних записів, які стосуються анкетних даних особи свідка, дати події, прізвища водія та марки автомобіля, вбачається, що 21 грудня 2016 року о 3 год. в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння (ас. 2).

Разом з тим, зміст пояснень свідків суперечать обставинам, встановленим під час апеляційного розгляду, та матеріалам справи, оскільки з рапорту працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння тільки за допомогою приладу «Драгер» (ас. 4).

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, пояснень ОСОБА_1, усунення суперечностей в поясненнях свідків та даних, зафіксованих в рапорті працівника поліції, судом апеляційної інстанції неодноразово витребовувався відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції.

Однак, відеозапис не був наданий у зв'язку з тим, що інформація з нагрудних відеокамер на сервера поліції зберігається в межах 30 днів з моменту фіксування події на відповідний прилад. Оскільки із дати фіксації пройшло більше 30 днів, забезпечити виконання запиту не є можливим (ас. 59-60).

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп'яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп'яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Таким чином, нормативними актами врегульований порядок проходження водієм огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з сукупності наявних у справі доказів працівниками поліції не дотримані вказані вимоги закону щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Будь-яких інших об'єктивних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та відмови останнього від проходження огляду на стан сп'яніння відповідно до встановленого порядку матеріали справи не містять, як і не встановлені під час апеляційного розгляду.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 040689 та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва

Справа № 33/824/28/2018

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у І інстанції: Ул'яновська О.В.