АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/890/18 Головуючий І інстанції -
Справа № 641/1811/18 Буцький В.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

31 серпня 2018 суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Бездітко В.М., перевіривши апеляційну скаргу адвоката Щит Ігора Анатолійовича як захисник ОСОБА_4 на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2018 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 352, 40 грн.

Не погодившись з постановою суду, 20.08.2018 року адвокат Щит І.А., як захисник ОСОБА_4 через Комінтернівський районний суд м. Харкова звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про призначення у справі автотехнічної експертизи та скасування постанови суду першої інстанції.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови адвокат Щит І.А. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суд м. Харкові від 18.04.2018 року посилаючись, що судове засідання відбулось за відсутності ОСОБА_4 копію оскаржуваної постанови ним, як захисником ОСОБА_4, отримано лише 14.08.2018 року (а.с. 43-44).

При вивчені матеріалів справи та апеляційної скарги встановлені підстави для відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Законом чітко визначено строки звернення з апеляційною скаргою, будь-яких застережень з цього приводу КУпАП не містить.

З матеріалів справи видно, що районний суд відповідно до ст. 277-2 КУпАП вжив заходи для повідомлення ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с. 14).

Згідно змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_4 була присутня при розгляді справи, надавала суду пояснення (а.с. 19).

Відповідно до розписки ОСОБА_4 ознайомлена зі змістом постанови районного суду від 18.04.2018 року, про необхідність сплати штрафу та судового збору (а.с. 20).

Крім того, в матеріалах справи містяться квитанції №№ 0.0..1, 0.0..1 від 18.04.2018 року про оплату ОСОБА_4 судового збору у сумі 352, 40 грн. та штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 21-22).

Таким чином, станом на 18.04.2018 року ОСОБА_4 визнала законною та обґрунтованою постанову районного суду про визнання її винної у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не бажала оскаржити постанову районного суду та добровільно виконала постанову у передбачений ст. 307 КУпАП строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 13.03.2018 року у справі «Кузнєцов та інші проти Росії», суд підкреслив, що поновлення строків на оскарження означає відступ від принципу res judicata. І тому особи, які оскаржують за межами наданих законом строків, мають діяти з достатнім поспіхом.

Відповідно, ЄСПЛ визнає в цьому рішенні відносно випадків пана ОСОБА_5 та пана ОСОБА_6, що вказані заявники подали зави про поновлення строку на оскарження після спливу чотирьох місяців з дня визнання неприйнятними їх апеляційних скарг, а тому за таких обставин, такі заявника діяли без належної старанності та задоволення їх клопотання за таких умов означало б глумитися (sic!, «flouting») над принципом правової певності.

З цих підстав ЄСПЛ визнав скарги пана ОСОБА_5 та пана ОСОБА_6 неприйнятними.

Звертаючись з апеляційною скаргою поза строками встановленими законом адвокат Щит А.С. не надав переконливих доказів про наявність у ОСОБА_4 перешкод у реалізації права на оскарження постанови районного суду від 18.04.2018 року у встановлений законом десятиденний строк.

Крім того, укладення 17.07.2018 року договору з адвокатським бюро «АДВОКАТСЬКА КОНТОРА БРАТІВ ВЕПРИЦЬКИХ» про надання правової допомоги та отримання адвокатом Щит І.А. постанови 14.08.2018 року не свідчить про пропуск встановленого законом строку на оскарження постанови суду з поважних причин.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження пропустила з поважних причин.

Відповідно, у поновленні строку необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити адвокату Щит Ігору Анатолійовичу як захиснику ОСОБА_4у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2018 року.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко