Справа №461/5503/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року. м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р.,

за участі представника митниці ОСОБА_1, представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого водієм на ТОВ «Регіонавто», проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, закордонний паспорт №FF 534846, виданий 20.01.2017 року, орган, що видав - №8025,

за ст. 472 Митного Кодексу України,-

ВСТАНОВИВ :

23.06.2018 року близько 23 год. 40 хв. Громадянин України, ОСОБА_3, автобусом марки «VAN HOOL», VIN: YE2916SX331D52675, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Україна), прямував в якості водія у поїздку з України до ОСОБА_4 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС.

В ході митного контролю, шляхом письмового декларування, громадянин України ОСОБА_3 заявив про наявність в нього грошових коштів в загальній кількості 10 000 євро, які предявив до митного контролю. При подальшому проходженні митного контролю, на вимогу інспектора митниці, гр. ОСОБА_3 предявив ще 4200 євро, про які в процесі усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав.

Таким чином, громадянин ОСОБА_3, порушив порядок проходження митного контролю, яким обмежено переміщення готівки через митний кордон України відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008р. Дії ОСОБА_3 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ст. 472 Митного Кодексу України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення, в яких вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, повідомив, що наміру порушувати закон він не мав. Ці кошти постійно зберігаються в автобусі для покриття непередбачуваних можливих витрат повязаних з терміновим ремонтом пасажирського автобусу щоб не зривати рейс і максимально дотримуватись зобовязань по перевезеннях перед пасажирами та не створювати їм можливими поломками незручності. Враховуючи вищезазначене та відсутність в його діях умислу, та складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, просив суд справу відносно нього закрити.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку представника митниці, дослідивши письмові пояснення правопорушника, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил № 3769/20900/18, 23.06.2018 року близько 23 год. 40 хв. Громадянин України, ОСОБА_3, автобусом марки «VAN HOOL», VIN: YE2916SX331D52675, реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Україна), прямував в якості водія у поїздку з України до ОСОБА_4 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС. В ході митного контролю, шляхом письмового декларування, ОСОБА_3 заявив про наявність в нього грошових коштів в загальній кількості 10 000 євро, які предявив до митного контролю. При подальшому проходженні митного контролю, на вимогу інспектора митниці, гр. ОСОБА_3 предявив ще 4200 євро, про які в процесі усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав( а.с.3-7).

Згідно вимог ст.245 КУпАП, ст.486 МК України, завданням у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов'язаний з'ясувати обставини, передбачені ст.280 КУпАП, ст.489 МК України, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Відповідно до ч. 2 ст. 495 МК України посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються : протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта , іншими документами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 366 МК України регламентовано, що двоканальна система -це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проїзду транспортними засобами особистого користування через митний кордон України. Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян. Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина проте, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації.

Відповідно до п.4.25.1 витребуваної судом Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець» від 15.03.2018 р. затвердженої наказом начальника Мостиського прикордонного загону за №24, прикордонний та митний контроль рейсових автобусів, що здійснюють регулярні та нерегулярні міжнародні перевезення пасажирів при виїзді з України, здійснюється на автобусній смузі руху, як правило, без виходу пасажирів із салону або в спеціальному залі для оформлення пасажирів. Декларування переміщуваних громадянами товарів та інших предметів здійснюється за попереднім усним опитуванням уповноваженою особою ВМО №1-4 м/п «Краковець» та при необхідності громадянам видаються для письмового заповнення митні декларації. Пасажири виходять з автобусу та направляються в спеціальний зал для оформлення пасажирів, де службовими особами підрозділу охорони державного контролю та митного поста здійснюється прикордонний та митний контроль. Під час проходження пасажирами митного та прикордонного контролю на смузі руху або на спеціальному майданчику здійснюється загальний огляд транспортного засобу під час якого обовязкова присутність водія транспортного засобу. Отже, водій автобусу не має вибору в смузі руху і окрема смуга руху для автобусів не є «червоним коридором» в розумінні вимог митного кодексу, крім того водій при проходженні митного контролю забезпечує огляд транспортного засобу і не проходить разом з пасажирами в спеціальний зал для оформлення митного проходження кордону.

Відповідно до ст. 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З системного аналізу ст. ст. 257, 366 МК України в сукупності з нормами ст.472 МК України вбачається, що за ст. 472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції цієї статті порушення митних правил.

За наслідками розгляду справи встановлено, ОСОБА_3 їхав смугою митного контролю для автобусів, що підтверджується копією відповідного контрольного талону (а/с 10).

Також, з протоколу про порушення митних правил вбачається наявність розбіжностей щодо формулювання митним органом суті правопорушення, зокрема в тексті протоколу зазначено, що ОСОБА_3 заявив про наявність в нього грошових коштів в загальній кількості 10 000 євро, які він предявив до митного контролю і при подальшому проходженні митного контролю на вимогу інспектора митниці предявив ще 4200 євро, проте державний інспектор ВМО №4 м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 при складанні складанні протоколу приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення передбаченого ст. 472 МК України по факту того, що останній вчинив дії, спрямовані на переміщення через кордон України валютних цінностей в розмірі 4200 євро, шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про валютні цінності, а саме про їх наявність.

Так у п. 34 рішення у справі «Абрамян проти ОСОБА_2» від 09.10.2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз'ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред'явленого йому обвинувачення.

Разом з тим, органом уповноваженим складати протокол про ПМП, в даному випадку Львівською митницею ДФС, не сформульовано належним чином у чому саме полягає порушення ПМП з боку ОСОБА_3 щодо недекларування грошових коштів.

Висновки держаного інспектора ВМО №4 МП «Краківець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 про вину ОСОБА_3 в скоєні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, зроблені на підставі припущень, що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, є неможливим, оскільки з урахуванням норм цієї статті, посадова особа митного органу, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, скоїв правопорушення і всі сумніви тлумачяться на користь правопорушника. Практика ЄСПЛ ототожнює адміністративні правопорушення із кримінальними. Відповідно до норм кримінального законодавства України, всі сумніви трактуються на користь особи, щодо якої проводиться розгляд. Отже, під час складання протоколу про порушення митних правил посадовою особою митниці не були досягнуті основні завдання у справі про порушення митних правил, визначені статтею 486 МК України, а саме не з'ясовано всебічно, повно та об'єктивно обставин справи.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст. 489 МК України.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об'єктивний і суб'єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті до якої притягується, особа за порушення митних правил. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Стаття 472 МК України передбачає адміністративну відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто нез'явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Таким чином, основним безпосереднім об'єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, які підлягають обовязковому декларуванню.

Об'єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка полягає в незаявленні за встановленою формою точних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб'єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Таким чином, обов'язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.

Отже, ОСОБА_3 мав усвідомлювати характер своєї дії, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх настання.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Своїми діями, викладеними у протоколі про порушення митних правил №3769/20900/18 від 23.06.2018 року, громадянин ОСОБА_3, на думку інспектора митниці, порушив порядок проходження митного контролю, яким обмежено переміщення готівки через митний кордон України відповідно до Постанови Правління НБУ №148 від 27.05.2008 р., чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 472 МК України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того події із митного оформлення ОСОБА_3 грошових коштів не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Перевіряючи кваліфікацію дій ОСОБА_3, що була зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення , суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні ознаки об'єктивної сторони складу правопорушення передбаченого ст.472 МК України, оскільки таке стосується перетину кордону за власним вільним вибором водія по «червоному коридору». Окремо суд звертає увагу і на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів поза розумним сумнівом, ознак суб'єктивної сторони вказаного правопорушення у формі умислу або з необережності спрямованого на недекларування вказаного вище товару, а відтак обвинувачення ОСОБА_3 за ст.472 МК України побудовано на припущеннях.

Отже, наведені вище обставини виключають наявність в діях ОСОБА_3 складу порушення митних правил передбаченого ст. 472 МК України.

Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з постанов, зокрема про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221, 257, 335, 366, 458,472,486, 487, 489,493,494, 495, 522,526,527,528,529 МК України, ст. ст. 7, 9, 10, 245, 247, 252, 257, 280, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відносно громадянина України ОСОБА_3 закрити у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ст. 472 МК України.

Вилучені згідно протоколу про ПМП №3769/20900/18 від 23.06.2018 року грошові кошти в сумі 4200 євро повернути ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти діб з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя О.Р. Юрків.