Справа № 305/1148/18
Номер провадження 3/305/289/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2

свідка ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2

№202, Рахівського району Закарпатської області,

громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3,

одруженого, такого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

раніше не судимого,-

за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Рахівського районного суду Закарпатської області від Управління Держпраці у Закарпатській області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ч.3 ст. 41 КУпАП.

З протоколу серії ЗК № 290/846/АВ/П/ПТ від 02 липня 2018 року, слідує, що за місцем здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності в приміщенні магазину, що розташований по вулиці Миру, №52 в місті Рахові, Закарпатської області, при проведенні 27 червня 2018 року, з 09 год. 15 хв. по 09 год. 45 хв. інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 був присутнім один працівник, ОСОБА_3, від якого отримано письмове пояснення про те, що він допомагав підприємцю, ОСОБА_1, викладати товар продовольчі товари, хоча о 09 годині 15 хвилин в присутності вищезазначених інспекторів праці провів реалізацію 1 (одного) кілограма абрикос.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, громадянин ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП. При цьому, ствердив, що він здійснює свою підприємницьку діяльність в одному місці, а саме в магазині, що розташований за адресою: м. Рахів, вул. Миру №52, Закарпатської області. Доставку та реалізацією товару здійснює самостійно, без найманої праці, оскільки обсяг його роботи дозволяє йому працювати самому.

27.06.2018, біля 09.00 год., він попросив свого товариша ОСОБА_3 приглянути за товаром, а сам відлучився в магазин, який розташовується напроти. Коли через декілька хвилин повернувся, побачив біля свого магазину незнайомих людей, один з яких відбирав від ОСОБА_3 пояснення.

Один з цих осіб повідомили його, що вони являються інспекторами праці та проводять в нього в магазині інспектування з метою перевірки дотримання ним законодавства про працю, та повідомили, що відносно нього складається протокол про адміністративне правопорушення та акт про виявлене порушення законодавства про працю.

Зазначає, що перевірка була розпочата у його відсутності. Інспекторами не взято до уваги його пояснення про те, що ОСОБА_3 в нього не працює, а тільки приглянув за товаром під час його хвилинної відсутності. Підтвердив, що дійсно між ним та ОСОБА_3 не було жодної домовленості щодо працевлаштування.

Громадянин ОСОБА_3 в нього не працює, в його в магазині не створено для нього робочого місця, а також останній не отримує від нього заробітної плати, отже й укладати з ним трудового договору у нього не було необхідності.

Про це все повідомив інспекторів, однак його пояснення не були взяті до уваги. Окрім того зазначає, що про проведення перевірки чи інспектування його ніхто не повідомляв, посвідчення йому предявив тільки один інспектор, тоді коли інспектування їх здійснювало троє, перевірку вони розпочали без нього, ніяких прав та обовязків перед та під час проведення перевірки йому не розяснювалось.

Протокол про адміністративне правопорушення при ньому не складався, а його копія для підпису була предявлена інспектором Дудашем Е.В., тільки 02 липня 2018 року. Звертає увагу на те, що протокол складений з порушенням строків передбачених КУпАП. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, тому просить провадження у справі закрити.

Адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.41 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Матеріалами справи не доводиться, що ОСОБА_3, працює у приватного підприємця ОСОБА_1, оскільки не має жодного доказу про існування між ними трудових відносин. Самі ж ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стверджують, що вони являються товаришами. ОСОБА_3 лише приглянув за товаром ОСОБА_1 за час хвилинної відсутності власника майна. Жодних доказів протилежного інспектором праці до матеріалів справи не надано. Фотографії, які містяться в матеріалах адміністративної справи, не являються необхідним та достатнім доказом наявності між сторонами відповідних трудових відносин.

Окрім того, саме інспектування здійснювалось з численними порушеннями, оскільки перевірка/інспектування розпочалося здійснюватись інспекторами без ознайомлення субєкта відвідування з причиною чи підставами такого інспектування/відвідування, при цьому, сам субєкт відвідування, ОСОБА_1, заперечував проти проведення інспектування.

У звязку із наведеними обставинами даний акт є незаконним, необґрунтованим, так як складений посадовими особами Управління Держпраці в Закарпатській області з порушення вимог чинного законодавства, оскільки, всупереч запереченню обєкта відвідування проти проведення інспектування без належних на те підстав, останні все ж таки його здійснили, незалежно від того, що на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення ОСОБА_4 про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.

Так, відповідно до положень підпункту 2 пункту 14 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, під час проведення інспекційного відвідування обєкт відвідування має право не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі:

-відсутності службового посвідчення;

-якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення ОСОБА_4 про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.

Згідно Плану заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) Державної служби України з питань праці на 2018 рік, затвердженого Наказом Державної служби України з питань праці від 17.01.2018 року за №13, в якому містяться відомості щодо Суб'єктів господарювання, місця провадження господарської діяльності субєкта господарювання, або його відокремлених підрозділів, ідентифікаційний код юридичної особи, або реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особипідприємця (серія та номер паспорта), предмет здійснення заходу державного нагляду (контролю), ступінь ризику, дата початку здійснення заходу та строк здійснення заходу, починаючи з порядкового номеру 2570 до 3175, якими відведено місце для зазначення відомостей щодо Суб'єктів господарювання по Закарпатській області, які підлягають перевірці щодо дотримання ними вимог законодавства про охорону праці, відносно ФОП ОСОБА_1 заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) Державною службою України з питань праці не заплановано.

Слід також зазначити, що протокол складено з порушенням строків, передбачених ч.2 ст.254 КУпАП України, у звязку із чим останній є не чинним і не може слугувати доказом в суді по вказаній справі. Інших доказів вини ОСОБА_1 в матеріалах адміністративної справи не має.

Просив суд звернути увагу на положення КУпАП, Конституції України, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, згідно яких суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, викладену у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Враховуючи наведене, просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 показав суду, що він дійсно вже тривалий час приятелює з громадянином ОСОБА_1 та іноді заходить до нього за місцем здійснення ОСОБА_1 своєї підприємницької діяльності. 27.06.2018 року вранці, ОСОБА_1 попросив приглянути його за товаром, а сам відлучився в магазин напроти. Під час відсутності ОСОБА_1 до магазину підійшло троє незнайомих людей, один з яких почав його фотографувати, потім інший з них представився інспектором праці, та почали вимагати в нього пояснень щодо його перебування на торговій площі, погрожуючи викликом працівників поліції. Дійсно перевірку розпочали у відсутності ОСОБА_1 Також, у його поясненнях вимагали зазначити місце роботи ФОП ОСОБА_1 однак, вказані відомості ним зазначено не було. Підтвердив, що він ніколи не працював та не працює у ФОП ОСОБА_1, ніколи не отримував будь-якої матеріальної винагороди. Взагалі він постійно виїжджає на сезонні роботи за кордон та не збирається працевлаштовуватись на Україні.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_1, являється фізичною особою-підприємцем, та здійснює свою підприємницьку діяльність у магазині, що знаходиться за адресою: 90600, Рахівський район, м. Рахів, вул. Миру №52, на підставі витягу з реєстру платників податку від 22.06.2018 № 210.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу Законів про працю України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (частина 1 статті 3 КЗпПУ).

Стаття 626 Цивільного кодексу України визначає загальне поняття цивільно-правового договору.

Відповідно договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із положеннями статті 21 Кодексу Законів про працю України, трудовий договір являє собою угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Отримання заробітної плати, як винагороди, обчисленої в грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, її розмір, який залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, визначається Законом України «Про оплату праці», як Законом, який визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

Таким чином, в будь-якому випадку, в тому числі, конкретному, правові норми слід застосовувати до цивільно-правових обставин, коли між роботодавцем та працівником існують трудові відносини, що підпадають під дії цих правових норм, коли працівник перебуває в штаті згідно штатно-посадового розпису із визначенням його прав та обовязків чи без такого, коли укладається колективний трудовий договір чи без укладення такого.

Судом встановлено, що інспекторами праці відносно ОСОБА_1, як фізичної особи-підприємця, складено протокол за те, що ним здійснено фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

При цьому, будь-яких прямих доказів того, що ним дійсно допущено до виконання робіт з реалізації продукції особу без укладення трудового договору і така особа фізично вчинила конкретні дії, які за договором повинна би виконувати, в протоколі не зазначено і додатках до нього не додано.

Відповідно до положень частини 1 статті 29 КЗпПУ, при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області не доведено допустимими та достатніми доказами те, що громадянин ОСОБА_3, який о 09.15 год. 27.06.2018 р. був присутнім за місцем проведення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, надавав послуги з реалізації продукції, належної йому, виконував договірні обовязки, як працівник, найнятий ним, а за вчинену ним роботу/послугу отримав відповідну, обіцяну ним, як роботодавцем, та гарантованою Державою, як гарантом трудових прав, відповідну винагороду.

Отже, не доведено, що дії ФОП ОСОБА_1 підпадають та врегульовуються положеннями статті 21 Кодексу Законів про працю України.

Як убачається із Акту інспекційного відвідування фізичної особи №ЗК 290/846/АВ від 27 червня 2018 року, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, останній складено відносно ОСОБА_1, як фізичної особи, яка використовує найману працю, при цьому, посадовими особами, якими складено документи, не зазначено якими доказами, обґрунтуваннями підтверджують доводи, викладені в спірних документах.

Суд бере до уваги обставини, згідно яких з пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 вбачається, що вони давно приятелюють, однак ОСОБА_3 у ОСОБА_1 не працює і ніколи не працював.

Суд також бере до уваги те, що згідно із показами ОСОБА_1 27 червня 2018 року він приблизно в 9.00 ранку відлучився з магазину, де проводить підприємницьку діяльність, попросивши ОСОБА_3 приглянути за товаром, та погоджується з тим, що ця дія з боку останнього була разовою, жодних угод ні трудових, ні цивільно-правових між сторонами не було і не укладалося.

За допомогу, а саме - охорону товару, яку йому надав ОСОБА_3 27 червня 2018 року, жодних платежів не провадив.

На підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 26 червня 2018 року, виписаного на імя ФОП ОСОБА_1, головні державні інспектори Управління Держпраці у Закарпатській області о 09 годині 15 хвилин 27 червня 2018 року розпочали перевірку.

Присутність керівника обєкта контролю/відвідування (директора, головного бухгалтера) при проведенні перевірки є обовязковою.

Відповідно до положень пункту 11 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» позаплановий захід щодо субєкта господарювання юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником.

Частиною 5 статті 7 цього ж Закону зазначено, що перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику субєкта господарювання юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Однак, в ході судового розгляду справи, зокрема, з пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 встановлено, що у порушення вищевказаних норм, перевірка/інспектування розпочалася здійснюватись інспекторами у відсутності ФОП ОСОБА_1

У відповідності до п 9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 26 квітня 2017 р. № 295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен предявити обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні ствердив, що протягом проведення інспектування ніхто не ознайомив його з причиною/підставами такого відвідування, а посвідчення інспектор предявив йому вже після відібрання у ОСОБА_3 письмових пояснень, при чому, таке посвідчення йому предявив тільки один інспектор, позаяк при інспектуванні їх було троє.

При вирішенні адміністративних матеріалів суд керується положеннями статті 1 КЗпПУ, якою Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників.

Характерними ознаками трудових відносин є:

-систематична виплата зарплати за процес праці (а не її результат);

-підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;

-виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 р. № 327;

-обовязок роботодавця надати робоче місце;

-дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо (ОСОБА_4 від 23.05.2017 р.№ 10620/0/2-17/13).

Суд вважає, що при складенні протоколу про адміністративні правопорушення інспектором не встановлені, отже, не враховані важливі обставини, які виключають існування трудових відносин і, як наслідок, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями частини 3 статті 41 КУпАП.

Так, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 самостійно організовує та здійснюю свою підприємницьку діяльність без найманої праці, в тому числі, і безпосередню реалізацію товару.

Додані до акту інспектування фото матеріалами не можуть підтвердити наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 трудових відносин, оскільки, такі не містять відомостей про систематичність та/чи постійність виконання певної трудової функції/трудових обовязків працівником, не підтверджують наявність у громадянина ОСОБА_3 окремого робочого місця та/чи отримання ним заробітної (чи будь-якої іншої) оплати/винагороди від роботодавця за виконану ним по Договору роботу/послугу.

В порушення вимог статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектором праці в протоколі взагалі не вказано до якої саме роботи ОСОБА_1, було допущено ОСОБА_3 та/чи за якою посадою та яку трудову функцію останній виконував.

Крім того, відповідно до положень пункту 8 Порядку, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Як убачається із направлення на проведення інспекційного відвідування №703 від 26.06.2018 року, складеного Управлінням Держпраці в Закарпатській області, останнім відповідно до наказу №109 від 22.06.2018 року вирішено направити на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою перевірки додержання законодавства про працю.

Встановлено в ході розгляду справи, такого направлення на проведення інспекційного відвідування, яке б кореспондувалося ОСОБА_1, як особі/обєкту відвідування, Управлінням Держпраці йому не надсилалося і ним відповідно не отримувалося, що підтвердилося листом №68 від 11 липня 2018 року, виданим Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» Закарпатської дирекції ЦПЗ №2, яке додано до матеріалів провадження.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 252 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати:

чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, суд вважає, що докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які подані суду інспектором праці, не відповідають вимогам, передбаченим положеннями статті 251 КУпАП, що в загальній сукупності ставить під сумнів достовірність відомостей внесених до протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак останні не можуть вважатися допустимими.

Слід зазначити, що про вчинення особою адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації. Саме протокол про адміністративне правопорушення являється основним доказом вчинення правопорушення та підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Для того, щоб суд міг взяти до уваги протокол про адміністративне правопорушення, він повинен бути складений у відповідності до закону та відповідати вимогам норм законодавства, що відносяться до його змісту.

Відповідно до положень частини 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та додатків до нього документів, саме адміністративне правопорушення та особу, яка його вчинила, інспектором праці встановлено в ході виїзного інспектування на підставі відповідного Акту, який складено та підписано інспектором праці ОСОБА_5 27 червня 2018 року (початок інспектування 9.15 годин 27 червня 2018 року, завершення інспектування - 14.10 годин 27 червня 2018 року).

Таким чином, відповідно до положень частини 2 статті 254 КУпАП, Протокол про адміністративне правопорушення №ЗК 290/846/АВ/П/ПТ повинен був бути складеним не пізніше 09 години 15 хвилин 28 червня 2018 року.

Однак, як убачається із матеріалів адміністративного провадження, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення №ЗК 290/846/АВ/П/ПТ, останній складений посадовою особою Управління Держпраці в Закарпатській області о 10 годині 00 хвилин, 02 липня 2018 року, тобто, поза межами строку, визначеного законодавством положеннями частини 2 статті 254 КУпАП.

Окрім того, справа про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 надійшла до суду, відповідно до реєстрації вхідної кореспонденції канцелярії суду - 02.07.2018 об 09 год. 41 хв., тоді як згідно протоколу останній складено 02.07.2018 в 10 год. 00 хв., тобто після направлення матеріалів до суду, що свідчить про незаконність вказаного протоколу та про його невідповідність дійсним обставинам справи.

Таким чином, процесуальний документ, який є предметом судового розгляду, не відповідає вимогам чинного законодавства, отже, є неналежним доказом, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Судове провадження у справі повинно бути закрито.

Вище наведені недоліки, допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, унеможливлюють здійснення всебічного, повного і обєктивного зясування всіх обставин справи як того вимагає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому неможливо піддати ОСОБА_1 заходу впливу в звязку із адміністративним правопорушенням у порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень частини 2 статті 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, з цих обєктивних підстав протокол не міг бути повернутим під час підготовки справи до судового розгляду для доопрацювання, оскільки виправлення дати та часу його складання є неможливим.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення чи про закриття справи.

У відповідності до положень частини 1 пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП судовий збір в сумі 352,40 гривень, слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 251, 256, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір в сумі 352,40 гривень віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суду Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя Рахівського районного суду: Марусяк М.О.