АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №643/6284/18 Суддя 1-ї інстанції: Довготько Т.М.
Провадження № 33/790/745/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю захисника особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 - адвоката Черних Ігоря Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 02.07.2018 року у відношенні ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 02.07.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 29.04.2018 року о 09:05 в м. Харкові водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1 по пр. Московському, 47 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, хитка хода. Водій ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 02.07.2018 року, та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Як на одну з підстав для скасування постанови, апелянт посилається на те, що справу було розглянуто за його відсутності та не було належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду, у зв'язку з чим суд не мав права розглядати справу, та мав перенести такий розгляд.

Вважає, що судом було формально розглянуто справу та не перевірено обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не викликано та не допитано свідків, працівників поліції, в протоколі не розкрита суть інкримінованого йому правопорушення, не зазначено саме від якого огляду ОСОБА_2 відмовився.

Також посилається на положення ст. 266 КУпАП і вказує, що на його думку матеріали справи не містять направлення до закладу охорони здоров'я для проведення огляду.

Вказує, що наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки про його долучення до матеріалів не вказано в протоколі серії БД №0730991 від 29.04.2018 року, та враховуючи, що апелянт був відсутній в судовому засіданні, вважає неможливим перевірити обставини, яким чином суд встановив, що на відеозапису відображений саме ОСОБА_2

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Черних І.С., який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта та його захисника, що протокол складений відносно ОСОБА_2 ніби то не містить посилань про відеозапис, тому його слід вважати недопустимим доказом, оскільки згідно супровідного листа (а.с.9) до суду першої інстанції були направлені матеріали справи на 8 аркушах, з вказівною про доданий диск, тобто такі матеріали надійшли до суду першої інстанції як первинні.

Посилання, що судовий розгляд було проведено без виклику ОСОБА_2, апеляційний суд оцінює критично, оскільки згідно матеріалів справи (а.с. 11, 16) останній викликався двічі на вірно зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення адресу, яка також вказана і в апеляційній скарзі. Однак судові повістки суду першої інстанції ОСОБА_2 не отримувались з невідомих причин та були повернуті до суду з відміткою за закінченням строку збереження та через не запит.

В судовому засіданні апеляційного суду також було переглянуто наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських, з якого було встановлено, що ОСОБА_2 було зупинено за працівниками поліції, та під час спілкування з ним були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, на питання працівника поліції останній повідомив, що до того як сісти за кермо вжив 150 грам горілки. В присутності двох свідків ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу Драгер, та у закладі охорони здоров'я, на що ОСОБА_2 відповів відмовою.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов'язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додатковіо бов'язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичнийо гляд для визначення стану сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або підвпливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Таким чином, апеляційний суд погоджується зх. Висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 073091 від 29.04.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, Цим доказам судом першої інстанції було надано повну та належну оцінку.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, також порушень положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», у тому числі, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити - без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 02.07.2018 року у відношенні ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик