КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1163/2018 Суддя у першій інстанції: Дячук С.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ФричТ.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника - адвоката Навродського О.В., іншого учасника ДТП ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та за якими накладено на нього стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року скасувати та адміністративну справу відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також вказує на порушення місцевим судом, під час розгляду справи, норм матеріального та процесуального права.

Так, ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, з огляду на те, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності була розглянута у відсутність особи, яка притягається до відповідальності, незважаючи на те, що він направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою. Проте суд на дане клопотання уваги не звернув і не відклав розгляд справи, чим порушив його право надати пояснення та спростувати викладені у протоколі обставини, допитатати свідків події.

Також апелянт наголошує на порушенні норм процесуального права, які мали місце з боку працівників патрульної поліції під час його огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та які безпідставно були залишені поза увагою судом першої інстанції.

Зокрема, вказує на порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП, а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, що ОСОБА_3 був не згідний з результатами огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою «Драгера», про що ним було зазначено у протоколі серії БД №168372 та наполягав на проходженні огляду в найближчому закладі охорони здоров'я, однак вказана його вимога була повністю проігнорована співробітниками патрульної поліції, та суперечить вимогам чинного законодавства.

Також, ОСОБА_3 наголошує на тому, що він автомобілем не керував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника, іншого учасника ДТП ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 2.9(а) Правил дорожнього рухуУкраїни водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у тому числі й у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Всупереч тверджень апелянта, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи даними, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 168372 від 30 серпня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 30 серпня 2018 року о 21 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «СААБ», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6820 ARHK - 0479, у присутності двох свідків, проба позитивна 2,42% (а.с. 1);

- роздруківкою результату тестування на приладі «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння з показником 2.42 ‰ (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був підписаний двома свідками;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що водій ОСОБА_3 погодився, у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав 2.42 ‰ (а.с. 4);

- відеозаписом знімальної групи «Kyiv Operative», який був долучений до матеріалів справи іншим учасником ДТП ОСОБА_5 в якості доказу в судовому засіданні в суді першої інстанції, на якому зафіксовано, що ОСОБА_3 без будь-яких заперечень та зауважень у встановленому законом порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав 2.42% (а.с. 14).

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 в порушенні п. 2.9 а) ПДР України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Наявні у справі докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні в тому числі адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вище наведене також підтверджується показаннями іншого учасника ДТП ОСОБА_5, які він надавав, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції. Який пояснив, що саме водій ОСОБА_3 30 серпня 2018 року близько 21 год. 10 хв., керуючи автомобілем «СААБ», д.н. НОМЕР_1, в м. Київ по пр. Перемоги, 127, у стані сильного алкогольного сп'яніння не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на перешкоду - його припаркований автомобіль «Мітцубісі», д.н.з.НОМЕР_2. Він був очевидцем цих подій, оскільки в момент зіткнення перебував в салоні свого автомобіля, а потім намагався зупинити водія ОСОБА_3, який намагався залишити на своєму автомобілі місце пригоди, при цьому створив реальну загрозу для життя та здоров'я ОСОБА_5, вдаривши його передньою частиною свого автомобіля. Як також наполягав ОСОБА_5, в салоні автомобіля «СААБ», д.н.з. НОМЕР_1, перебувала лише одна особа і це був водій ОСОБА_3, якого йому вдалося за допомогою сторонніх громадян затримати на місці до прибуття наряду поліції. Співробітниками патрульної поліції було проведено огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння на місці та встановлено, що останній був нетверезий.

Таким чином, вказаним відеозаписом та поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спростовуються доводи ОСОБА_3 щодо недотримання співробітниками патрульної поліції процедури проведення відповідного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також доводи про недотримання вимог закону під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9 а) ПДР України.

Заперечення ОСОБА_3 щодо керування ним транспортним засобом суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вказані заперечення були спростовані судом першої інстанції, як процедурою проходження водія ОСОБА_3 огляду на стан сп'яніння, так і даними запису із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського № АА00191 (файл «»). Так, на 01 хв. 10 сек. запису ОСОБА_3, маючи явні ознаки алкогольного сп'яніння - невиразна мова, піклується про ключі від свого автомобіля, які вилучив в нього постраждалий громадянин, на 02 хв. 00 сек. запису запевняє ОСОБА_5, що йому буде відшкодовано всі пошкодження, а на 03 хв. 50 сек. запису на ОСОБА_3 вказує ОСОБА_5 як на водія і вимагає його освідування на стан сп'яніння і розповідає про обставини ДТП.

Крім того, факт керування ОСОБА_3 автомобілем «СААБ», д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується протоколом серії БД №168371 від 30 серпня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 30.08.2018 р. приблизно о 21 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «СААБ», д.н.з. НОМЕР_1 по просп. Перемоги, 127 в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на перешкоду, а саме припаркований автомобіль «Мітцубісі», д.н.з. НОМЕР_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, підписаним ОСОБА_3 без будь-яких зауважень, в результаті чого цією ж постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18.10.2018 р. ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і цій частині вказана постанова апелянтом оскаржене не була.

Разом з тим, недотримання судом вимог ст. 268 КУпАП та розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адмін. відповідальності, не є безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки в повному обсязі права, передбачені, ст. 268 КУпАП ОСОБА_3 та його захисника були реалізовані в суді апеляційної інстанції, в тому числі шляхом надання пояснень, заявлення клопотань та ін.

Будь - яких інших порушень правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції не встановив, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.В.Фрич