Провадження № 3/592/2648/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м.Суми Суддя Ковпаківського районного суду міста Суми Чернобай О.І., за участю секретаря судового засідання Трофименко В.О., особи відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, потерпілої особи /згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2Є./, представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні із застосуванням технічних засобів фіксування судового провадження, що відповідає вимогам ч.6 ст.11 Закону України Про судоустрій і статус суддів справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр-на України, українця, працюючого водієм-далекобійником в ТОВ Арсенал-Центр м.Київ, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

10.12.2018 року, близько 08:40 год., в м.Суми, вул.Білопільський Шлях, в районі бул.16, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався в попутному з ним напрямку внаслідок чого обом транспортним засобам завдано механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявив, що винним себе у вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України не визнає і по суті складеного відносно нього протоколу пояснив, що він працює водієм далекобійником у Київському ТОВ Арсенал-Центр. Він рухався на фурі MAN зі сторони автовокзалу, в напрямку вул.Білопільський Шлях та віз вантаж на підприємство, що знаходилась по вказаній вулиці. Доїхавши до перехрестя він зупинився на червоне світло світлофора у третій смузі. Перед ним стояли автомобілі. Коли загорівся зелений сигнал світлофора то він розпочав рух. Проїхавши вказане перехрестя, на дорозі була осева суцільна лінія. Але зустрічні автомобілі їхали вплотну до цієї лінії, тому щоб не зачепити їх, він за перехрестям став відїжджати від осевої лінії трохи праворуч і не помітив, що справа від нього рухався автомобіль Audi A4, тому зачепив його своїм переднім бампером /правою частиною і правою підніжкою кабіни. І вийшло так, що декілька метрів протягнув цей автомобіль. Коли зрозумів це то одразу ж зупинився. Вважає, що його вини в даній дорожньо-транспортній пригоді не має, т.я. він не бачив в праве дзеркало автомобіля Audi A4, оскільки той знаходився у мертвій зоні.

Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки це єдине джерело доходу його сімї, т.я. дружина не працює та на утриманні має двох малолітніх дітей.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 суду показав, що він працює інструктором з водіння автомобілем в автошколі Лідер. Так, 10.12.2018 року вранці він, разом з учнем, на автомобілі Audi A4 рухались по автодорозі від автовокзалу в напрямку вул.Білопільський Шлях. Учень сидів за кермом, а він на місці інструктора /передньому пасажирському/. Місце інструктора в автомобілі обладнано додатковими педалями зчеплення та гальмами. Доїхавши до вказаного перехрестя вул.Білопільський Шлях та 8-го Березня вони зупинились у другій смузі руху на червоне світло світлофора. Стояли першими. Зліва від них, у третій смузі стояла фура MAN і перед нею стояло ще два автомобіля. Коли загорілось зелене світло світлофора, то всі автомобілі почали рух у тому числі і його учбовий автомобіль. Але оскільки за кермом сидів учень, то автомобілі, що були зліва поїхали вперед і ця фура почала наздоганяти їх. За перехрестям він сказав учню триматись якого-мога ближче до правого бордюру і той їхав у такому напрямку. Напроти заправки Маршал, одразу ж за перехрестям, він відчув удар у заднє ліве колесо свого автомобіля і повернувшись побачив, що фура зачепила його правою частиною свого переднього бамперу. Він схватився за руль і намагався повернути праворуч, що виїхати з проїзної частини на заправку. Але йому цього не вдавалось, оскільки фура штовхала їх у заднє ліве колесо і учбовий автомобіль із-за цього розворачувало вліво. Зрозумівши, що вивернути праворуч йому не вдасться і він побачив, що фура виштовхує їх прямо на стовп, який стояв попереду за виїздом із АЗС, він натиснув на гальмо і фура своїм переднім бампером і правою підніжкою кабіни прочертила по всій лівій стороні учбового автомобіля у напрямку ззаду на перед. Протягнувши учбовий автомобіль близько 5 метрів, фура зупинилась.

Крім пояснень обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, судом також були досліджені надані водієм ОСОБА_1 фотографії місця розташування транспортних засобів після зупинки під час ДТП.

З цих фотографій вбачається, що автомобіль MAN після зупинки, стояв не паралельно осевої лінії, а стояв в напрямку руху в сторону правого бордюру, тому за його місцем розташуванням чітко вбачається, що цей автомобіль після проїзду перехрестя почав здавати праворуч у той момент, коли справа від нього рухався автомобіль Audi A4, в чого можна зробити висновок, що водій автомобіля MAN ОСОБА_1 в даній ситуації не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з вказаним автомобілем Audi A4. /Фото № 7; 8; 10/

Крім того, з даної фототаблиці вбачається, що на автомобілі MAN пошкодження знаходяться на правій частині переднього бамперу та правій підніжки кабіни, а на автомобілі Audi A4 пошкодження розпочинаються на задній лівій арці колеса і за своїм напрямком свідчать, що зіткнення відбулось саме в цю арку заднього лівого колеса та направлені вперед автомобіля, що в свою чергу повністю підтверджує показання водія автомобіля Audi A4 ОСОБА_2 в тій частині, що він рухався попереду фури, яка спочатку зачепила його автомобіль за заднє ліве колесо , а коли він зупинився, то прочертила по всій лівій стороні його автомобіля. /ФОТО № 13; 14/

Також була досліджена схема ДТП долучена до матеріалів справи та складена співробітниками патрульної поліції та з цієї схеми теж вбачається, що автомобіль MAN в момент зіткнення приймав вправо, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Audi A4. /а.п.2/

Таким чином, проаналізувавши показання водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також фотографії надані водієм ОСОБА_1 і схему ДТП, доходжу висновку, що водій ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі НОМЕР_1 та проїхавши вищевказане перехрестя, проявивши неуважність при зміні напрямку руху вправо, щоб як він показав не допустити зіткнення із зустрічними автомобілями, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, тим самим він порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Стаття 9 Конституції України закріплює положення, згідно з яким чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Зокрема, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є міжнародним договором у сфері прав людини, який погоджений державами членами Ради Європи та має обов'язковий характер для застосування.

Тому, при розгляді справ суд повинен керуватись вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також усталеною практикою Європейського суду щодо забезпечення гарантованих національним законодавством прав захисту особи відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

У справі «Гурепко проти України» (Заява № 61406/00 від 06.09.2005 року ЄСПЛ у пункті 55 зазначив: з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу 7 до Конвенції.

По даній справі ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАп України, санкція якої передбачає адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до одного року і ст.286 КК України за «Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами» також передбачає додаткове кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тому за своєю суттю та в силу суворості санкції дана адміністративна справа відносно ОСОБА_1 фактично носить кримінальний характер, тому на неї розповсюджуються усі гарантії ст.6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу 7 до Конвенції.

Статею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Крім того, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom) також зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі ? зокрема, як для даного випадку обовязку відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу під час руху.

Таким чином, у судовому засіданні, наявними в матеріалах справи доказами було доведено поза будь-яким розумним сумнівом винуватість водія ОСОБА_1 у тому, що він під час руху не дотримався безпечного інтервалу, чим грубо порушив вимоги п.13.1 ПДР, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, в ході якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Частиною 1 ст.40-1 КпАП України передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Обставиною, яка пом'якшує відповідальність водія ОСОБА_1 є наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, які б обтяжували його відповідальність при розгляді справи не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, також враховуючи думку потерпілого, який просить не позбавляти права керування транспортними засобами вважаю, що водій ОСОБА_1 повинен бути підданий адміністративному стягненню у виді штрафу і з нього підлягає стягненню судовий збір у відповідності з вимогами ст.401 КпАП України у розмірі 352,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст.307 КпАП України штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, …а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч.1 і 2 ст.308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Керуючись ст.ст.401, ст.124 КпАП України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 /триста сорок/ грн.

Стягнути з ОСОБА_1, в порядку ст.401 КпАП України на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.І. Чернобай