Провадження № 3/201/5272/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, притягнутого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській 14.12.2018р. надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1, притягнутого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення Серія ГР № 139688 вбачається, що ОСОБА_1 01.12.2018р. близько 20год. 00хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, погрожував фізичною розправою брату ОСОБА_2, чим вчинив насильство в сім'ї.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнав, пояснив, що зранку 01.12.2018р. запропонував брату продати квартиру, яка є спадковим майном після смерті їх матері, а ввечері між братами виник конфлікт на цьому підґрунті. Брат погрожував залишити ОСОБА_1 без належної частки житла та порушити кримінальну справу проти нього, задля позбавлення спадщини. У відповідь на це, ОСОБА_1 сказав, що брату буде погано, у разі позбавлення його спадщини. Правопорушник ОСОБА_1 просив його суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_2 від 01.12.2018р., поясненнями ОСОБА_2, власними поясненнями ОСОБА_1, відповідно до яких, останній вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь (дій) психологічного характеру (погрози), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров'ю потерпілого, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

Вирішуючи питання про необхідність накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, враховані характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини та обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність (щире каяття у скоєному правопорушенні, обставини, які змусили його розпочати сварку, наявність інвалідності). При цьому, судом враховане, й те, що хоча діяння ОСОБА_2 формально й містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак у зв'язку з малозначністю даного правопорушення його необхідно звільнити на підставі ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

У зв'язку з цим згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 22, 283, 284, 299 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням та провадження по справі закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ткаченко Н.В.