Справа № 308/3923/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13.07.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., за участі потерпілого ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, не одружений, з вищою освітою, працює головним економістом сектору ММСБ «Ощадбанк»,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Згідно постанови, 30 січня 2018 року о 08 годині 50 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz Е 320», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, на перехресті вул. Минайської та пр. Свободи, рухаючись із проспекту Свободи в м. Ужгороді, виконуючи маневр повороту ліворуч у напрямку вул. Минайської, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався з вул. Минайської в напрямку пр. Свободи, чим порушив вимоги передбачені п. 10.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і вчинив передбачене ст. 124 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вказує на те, що постанова судді є незаконною, оскільки судом першої інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права. Посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності без його участі, проігнорувавши подане ним клопотання про відкладення розгляду справи і не врахував, що в разі прийняття апеляційним судом рішення про скасування постанови Ужгородського міськрайонного суду від 06.03.2018 у справі № 308/1676/18 на підставі якої щодо нього складено протокол серії ВР № 070854 від 12.04.2018, то належні підстави та докази, які б підтверджували в його діях склад адміністративного правопорушення, відсутні. Вважає, що висновок суду про наявність у його діях складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення ґрунтується на неповно з'ясованих обставинах, належним чином не вмотивований та необґрунтований. В обґрунтування доводів посилається на те, що, прийшовши до такого висновку на підставі протоколу від 12.04.2018, який складений на підставі рішення суду, що оскаржене в апеляційному суді, пояснень ОСОБА_1 та висновку експертного дослідження, суд не зазначив, які відомості містять вказані докази та які обставини вони підтверджують, на підставі яких суд встановив наявність адміністративного правопорушення та його винуватість у скоєнні проступку, що у свою чергу також свідчить і про неналежну оцінку судом доказів та відповідно необґрунтованість судового рішення. Разом із тим, посилається на те, що надані гр. ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснення відрізняються від пояснень, які гр. ОСОБА_1 надав працівникам поліції під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, які підтверджують правомірність складеного щодо нього (ОСОБА_1.) протоколу за порушення вимог передбачених п. п. 16.5 та 23 «Б» ПДР, що стали причиною ДТП, і які ОСОБА_1 почав змінювати, сформувавши їх із метою виправдання своїх дій та визнання його (ОСОБА_2.) винуватцем ДТП. Також вказує на те, що зроблений на замовлення ОСОБА_1 експертний висновок є упередженим, не об'єктивним, складений із порушенням вимог передбачених п. 2.2 абзац 3, 4 та вимог п. 2.3 абзац 3, 4, 6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5, оскільки питання, які поставлені ОСОБА_1 перед експертом та очікувані відповіді не містять відомостей, які б підтверджували обставини справи та містили докази, на підставі яких суд міг би встановити відсутність адміністративного правопорушення та невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення згідно протоколу від 30.01.2018. Зазначає, що всі зазначені в експертному висновку відповіді сформовані на основі безпідставних і не підтверджених домислів, з урахуванням ситуації, що він рухався на червоне світло і в сторону зустрічної смуги, і при цьому, експерт встановив його винуватість та невинуватість ОСОБА_1 на підставі бачення ситуації останнім, без достатніх для такого висновку вихідних даних, а саме, огляду автомобіля марки «Skoda Octavia», д. н. з. НОМЕР_1, та пояснень ОСОБА_1, а керований ним автомобіль експертом не оглядався і будь-яких пояснень він експерту не надавав, оскільки будь-які звернення із цього приводу до нього не надходили. Також вказує на те, що експертом не досліджувалося питання правомірності дій ОСОБА_1 згідно складеного щодо нього протоколу, а саме причин не надання йому (ОСОБА_2.) завершити маневр повороту. Крім того, посилається на те, що оскаржувана постанова не містить інформації про дослідження судом його письмових пояснень, як іншого учасника ДТП, які були додатком до протоколу, і при цьому, в постанові не зазначено причин неврахування вказаних пояснень при прийнятті рішення, що також свідчить про неповноту та однобічність судового розгляду справи. Разом із тим, вказує на те, що строк на апеляційне оскарження пропустив із поважних причин, оскільки суд першої інстанції не повідомив його про результат розгляду справи та не залучав до її розгляду, а про оскаржувану постанову йому стало відомо 08.06.2018 внаслідок отримання листа суду від 16.05.2018 із копією постанови, який був йому відправлений 05.06.2018, що підтверджується наявною на поштовому конверті про відправку відміткою. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1, який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_2, неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що повідомлення про час та місце розгляду справи надіслано ОСОБА_2 на адресу, зазначену ним в апеляційній скарзі; що даних про поважність причин неявки ОСОБА_2, а також заяви про відкладення розгляду справи на інший термін до апеляційного суду не надходило; що відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд судового рішення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів із дня надходження справи до суду; що справа щодо ОСОБА_2 надійшла до апеляційного суду 13.06.2018; що із часу адміністративного правопорушення, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_2, пройшло більше п'яти місяців.

Так, з оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що копія постанови була вручена або надіслана ОСОБА_2 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк. З матеріалів справи також убачається, що копія оскаржуваної постанови від 27.04.2018 направлена ОСОБА_2 лише 16.05.2018 (а. с. 63), а з доданого ОСОБА_2 до апеляційної конверту вбачається, що копія постанова відправлена йому з Ужгородського міськрайонного суду лише 05.06.2018, що підтверджується відповідною відміткою.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_2 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому, з метою забезпечення права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилається ОСОБА_2, зокрема, про те, що суд першої інстанції не повідомив його про результат розгляду справи та не залучав до її розгляду, а про оскаржувану постанову йому стало відомо 08.06.2018 внаслідок отримання листа суду від 16.05.2018 із копією постанови, який був йому відправлений 05.06.2018, що підтверджується наявною на поштовому конверті про відправку відміткою,- визнаються поважними, у зв'язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, і строк поновлюється.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення та доданою до нього схемою підтверджено, що 30 січня 2018 року о 08 годині 50 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz Е 320», р. н. з. НОМЕР_2, рухаючись по пр. Свободи в м. Ужгороді, на перехресті вул. Минайської та пр. Свободи, виконуючи маневр повороту ліворуч у напрямку вул. Минайської, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», д. н. з. НОМЕР_1, який рухався з вул. Минайської, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги, передбачені п. 10.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_2 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи (а. с. 1, 3).

Відповідно до висновку судового експерта № 48 від 09.02.2018, з технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «Мерседес Бенц Е 320», д. н. з. НОМЕР_2 Чеської Республіки, гр. ОСОБА_2, який, здійснюючи маневр повороту ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Шкода-Октавія А 5», д. н. з. НОМЕР_1, водій якого ОСОБА_1 з моменту виникнення йому небезпеки для руху вже зупинив керований ним транспортний засіб(а. с. 27-34).

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, судом першої інстанції дано належну оцінку письмовим поясненням ОСОБА_2, наданим у судовому засіданні поясненням потерпілого ОСОБА_1 та письмовим поясненням свідка ОСОБА_4, зміст яких свідчить про те, що зіткнення автомобіля марки «Мерседес Бенц Е 320» з автомобілем марки «Шкода-Октавія А 5» відбулося на зустрічній для автомобіля марки «Мерседес Бенц Е 320» смузі руху.

Вищевказані докази в їх сукупності підтверджують, що 30.01.2018 о 08 год. 50 хв. на перехресті вул. Минайської та пр. Свободи в м. Ужгороді, мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка сталася саме внаслідок допущених водієм ОСОБА_2 порушень вимог, передбачених п. 10.5 ПДР.

При оцінці зібраних у справі доказів ураховується й те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при збиранні доказів та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи наведене вище вважає, що суддею місцевого суду дана вірна оцінка наявним у справі доказам, якими повністю підтверджуються обставини ДТП, викладені в складеному щодо ОСОБА_2 протоколі .

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Іванчулинець О. Я., яка склала протокол про адміністративне правопорушення, була упереджена при складанні протоколу, а також інспектор Кополовець В. І. був упереджений при складанні схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, що у них були підстави для обмови ОСОБА_2 у порушенні ПДР та підстави для фальсифікації вищевказаних документів, а також даних про їх зацікавленість у результатах розгляду справи, - на ці дані не вказується і в апеляційній скарзі, у зв'язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вищевказані інспектори при виконанні своїх функціональних обов'язків діяли у межах наданих їм повноважень.

Крім того, не встановлено апеляційним судом і даних про те, що в потерпілого ОСОБА_1 були підстави для обмови ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, оскільки судом першої інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права; що висновок суду про наявність у його діях складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення ґрунтується на неповно з'ясованих обставинах, належним чином не вмотивований та необґрунтований, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийняв рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності без його участі, проігнорувавши подане ним клопотання про відкладення розгляду справи та не врахував, що в разі прийняття апеляційним судом рішення про скасування постанови Ужгородського міськрайонного суду від 06.03.2018 у справі № 308/1676/18 на підставі якої щодо нього складено протокол серії ВР № 070854 від 12.04.2018, то належні підстави та докази, які б підтверджували в його діях склад адміністративного правопорушення, відсутні, - апеляційний суд, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та обставини, які цими доказами підтверджуються, - відхиляє як такі, що не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний враховує те, що відповідно до законодавства суд розглядає справу лише в межах складеного щодо особи протоколу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що, прийшовши до висновку про його винуватість на підставі протоколу від 12.04.2018, який складений на підставі рішення суду, що оскаржене в апеляційному суді, пояснень ОСОБА_1 та висновку експертного дослідження, суд не зазначив, які відомості містять вказані докази та які обставини вони підтверджують, на підставі яких суд встановив наявність адміністративного правопорушення та його винуватість у вчиненні такого, що у свою чергу також свідчить і про неналежну оцінку судом доказів та відповідно необґрунтованість судового рішення; що оскаржувана постанова не містить інформації про дослідження судом його письмових пояснень, як іншого учасника ДТП, які були додатком до протоколу, і при цьому, в постанові не зазначено причин неврахування вказаних пояснень при прийнятті рішення, що також свідчить про неповноту та однобічність судового розгляду справи,- апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються змістом оскаржуваної постанови.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що надані гр. ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснення відрізняються від пояснень, які гр. ОСОБА_1 надав працівникам поліції під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, які підтверджують правомірність складеного щодо нього (ОСОБА_1.) протоколу за порушення п. п. 16.5 та 23 «Б» ПДР, що стали причиною ДТП, і які ОСОБА_1 почав змінювати, сформувавши їх із метою виправдання своїх дій та визнання його (ОСОБА_2.) винуватцем ДТП, - апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом.

З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не знайшли свого підтвердження, у ході розгляду справи апеляційним судом, відхиляються й доводи апеляційної скарги про те, що зроблений на замовлення ОСОБА_1 експертний висновок є упередженим, не об'єктивним, складений із порушенням вимог п. 2.2 абзац 3, 4 та вимог п. 2.3 абзац 3, 4, 6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5, оскільки питання, які поставлені ОСОБА_1 перед експертом та очікувані відповіді не містять відомостей, які б підтверджували обставини справи та містили докази, на підставі яких суд міг би встановити відсутність адміністративного правопорушення та невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення згідно протоколу від 30.01.2018; що всі зазначені в експертному висновку відповіді сформовані на основі безпідставних і не підтверджених домислів, з урахуванням ситуації, що він рухався на червоне світло і в сторону зустрічної смуги, і при цьому, експерт встановив його винуватість та невинуватість ОСОБА_1 на підставі бачення ситуації останнім, без достатніх для такого висновку вихідних даних, а саме, огляду автомобіля марки «Skoda Octavia», д. н. з. НОМЕР_1, та пояснень ОСОБА_1, а керований ним автомобіль експертом не оглядався і будь-яких пояснень він експерту не надавав, оскільки будь-які звернення із цього приводу до нього не надходили; що експертом не досліджувалося питання правомірності дій ОСОБА_1 згідно складеного щодо нього протоколу, а саме причин не надання йому (ОСОБА_2.) завершити маневр повороту. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в разі виникнення в ОСОБА_2 сумніву щодо об'єктивності висновку експерта, він не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення додаткової експертизи, однак, цього не зробив, у тому числі в апеляційній скарзі не клопотав про призначення і проведення будь-яких експертних досліджень. Апелянт також не вказує на наявність будь-яких даних, які би давали підстави сумніватися в упередженості та необ'єктивності експерта. При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що експертом не досліджувалося питання правомірності дій ОСОБА_1 зазначається, що до повноважень авто технічного експерта не віднесено вирішення правових питань.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду Опріша Ю. Ю. обґрунтовано визнано винним у скоєнні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних належних та допустимих доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і клопотань про витребування таких доказів, призначення експертизи, тощо,не заявлялось, а також те, що, не з'явившись на розгляд справи ОСОБА_2 добровільно позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів поданої ним апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

подане ОСОБА_2 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан