АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/249/2018 Постанова суду першої інстанції винесена суддею: Таран Н.Г.
Категорія: ч 1 ст. 130 КУпАП Суддя в суді апеля. інст.: Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_13. в інтересах ОСОБА_4 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2017 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 н.м.д.г., що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно постанови, 20.11.2016 року ОСОБА_4 о 04 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Каштанова, керував транспортним засобом марки: Хонда Шетл д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. На вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд на стан сп'яніння, ОСОБА_5 відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_3 просить постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_4 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Так, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник вказує на те, що судом під час проведення судового засідання, не виконані вимоги ст. 245 КУпАП, а саме не досліджено доказів, зокрема не допитано учасників події, а постанова судді прийнята на основі протоколу без жодного аналізу, даних, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

Зазначає, що до протоколу не додано акт огляду на стан сп'яніння, складення якого, у відповідності до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395,є обов'язковим.

З приводу пояснень свідків зазначених у постанові захисник наголошує на тому, що підписи в протоколі і підписи свідків, які містяться в матеріалах провадження відрізняються, що викликає сумніви в їх автентичності. Крім того, із пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не вбачається, чи конкретизували працівники УПП в м. Києві вид запропонованого ОСОБА_5 медичного огляду, чи були вони очевидцями його стану та відомостей про те, чи пропонували працівники пройти ОСОБА_5 огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціальних технічних засобів та його відмову від проходження саме такого огляду.

Просить апеляційний суд звернути увагу на те, що при винесенні постанови суддя Деснянського районного суду м. Києва проігнорував допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, не надав оцінки та аналізу наявним у справі доказам, належним чином не перевірив пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КпАП України, не з'ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_13., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_8, пояснення інспектора патрульної поліції ОСОБА_10, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_4 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та наявні в матеріалах справи інші докази, проте належної оцінки усім доказам не надав і залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 вимог ст. 266 КУпАП, не дивлячись на те, що згідно з положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №499332 від 20 листопада 2016 року (а.с. 2), 20.11.2016 року ОСОБА_4 о 04 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Каштанова, керував транспортним засобом марки: Хонда Шетл д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

З пояснень ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, дійсно 20 листопада 2016 року близько 04 год. 50 хв., він керував автомобілем марки Хонда Шетл д.н.з. НОМЕР_2, по вул. Каштановій в м. Києві та був зупинений працівниками поліції. При спілкуванні з поліцейським, останній висловив підозру щодо керування ОСОБА_4 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та запропонував присісти до службового автомобіля. Вже в службовому автомобілі, працівником поліції ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», на що ОСОБА_4 відразу погодився, оскільки не вживав будь - яких алкогольних напоїв. Однак, виявилось, що у даного патруля не було приладу «Драгер», і тому ОСОБА_4 було запропоновано зачекати інший наряд поліції, який повинен був доставити такий прилад. І на це ОСОБА_4 погодився, та вийшовши зі службового автомобіля, стояв на вулиці та курив. Коли курив, то побачив, що в службовому автомобілі інспектор патрульної поліції в цей час вже почав заповнювати протокол про адміністративне правопорушення. Через деякий час по черзі були зупинені 2 свідки, яких, відповідно, по черзі запрошували працівники поліції до їх службового автомобіля, і свідки там щось підписували. При цьому, він, ОСОБА_4, стояв на вулиці біля свого автомобіля. В присутності свідків працівники поліції ОСОБА_4 не пропонували пройти будь - який огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, та він не відмовлявся від проходження такого огляду.

Згідно пояснень інспектора патрульної поліції ОСОБА_10, наданих в суді апеляційної інстанції, вбачається, що водій ОСОБА_4 був зупинений шляхом переслідування. Водієві було повідомлено причину зупинки. Під час спілкування інспекторів патрульної поліції з ОСОБА_4 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, у зв'язку з чим водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога, проте водій відмовлявся від проходження будь-якого огляду на стан сп'яніння. Було зупинено двох свідків, у їх присутності водієві було знову запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, однак ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду як за допомогою приладу «Драгер» так і у лікаря-нарколога.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8 пояснив, що він дійсно під час керування автомобілем по вул. Каштановій в м. Києві був зупинений працівниками патрульної поліції, які попросили бути свідком, та засвідчити відмову водія від проходження огляду на стан сп'яніння, на що він погодився. Його запросили присісти до службового автомобіля, де йому повідомили, що зупинили водія, який на їхню думку керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, і відмовляється проходити огляд. Пояснивши дані обставини свідку, працівники поліції оформили якийсь документ, і дали ОСОБА_8 його підписати. Він підписав цей документ, навіть не читаючи, оскільки поспішав, і з дозволу працівників поліції поїхав по своїм справам. Підписував один документ чи декілька, свідок не пам'ятає. При цьому свідок вказав, що ОСОБА_4 бачив мельком, як проходив до автомобіля поліцейських, та в зворотньому напрямку. До ОСОБА_4 ні самостійно, ні в присутності поліцейських не підходив, в його присутності ОСОБА_11 працівниками поліції проходження огляду не пропонували, і ОСОБА_4 ні від чого не відмовлявся.

На запит апеляційного суду м. Києва з управління патрульної поліції в м. Києві було надано відеозаписи з нагрудної відеокамери працівника УПП у м. Києві, а саме фіксації проведення ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_4

З переглянутого відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції вбачається, що автомобіль ОСОБА_4 був зупинений працівниками патрульної поліції під час руху. На пропозицію працівників поліції ОСОБА_4 надав документи та вийшов зі свого автомобіля. Після чого із одним з патрульних поліцейських ОСОБА_4 присів до службового автомобіля поліції. Про що вони спілкувались в автомобілі не чути, оскільки працівник поліції, який здійснював відеозйомку залишився на вулиці. Водій певний час перебував у службовому автомобілі патрульних. Через деякий час відкрилось переднє пасажирське скло в автомобілі поліцейських та поліцейський, що сидів в автомобілі цікавився в іншого, який знаходився на вулиці, про &q? у;Драгер&q?у ;. Не знайшовши в багажнику автомобіля вказаного приладу, патрульний, що перебував на вулиці повідомив колезі, що сидів в авто, про знаходження &q?шо;Драгера&q?на; у іншого патруля. Після цього, ОСОБА_4 вийшов зі службового автомобіля, та пішов курити до свого авто. Поліцейський, що знаходився в автомобілі, там і продовжував знаходитись, а інший поліцейський, який вів зйомку, почав зупиняти по черзі свідків. Були зупинені два свідки, які по черзі запрошувались до автомобіля інспекторів поліції. В той час, коли свідки знаходились в автомобілі патрульних, ОСОБА_4 весь час знаходився біля автомобіля. В присутності свідків ОСОБА_4 не пропонували проходження огляду на стан сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер» так і у лікаря нарколога.

Викликати і допитати під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_12, апеляційний суд позбавлений можливості, оскільки на застосовані судом можливі засоби повідомлення вказаних свідків про день та час апеляційного розгляду, вказані свідки жодного повідомлення не отримали, та до суду не з'явились. Разом з тим, приводу місця проживання свідка ОСОБА_12 (АДРЕСА_1), захисник долучив до матеріалів справи відповідь з територіального медичного об'єднання &q?о ;ПСИХІАТРІЯ&q?ли; у м. Києві про те, що за вказано адресою: м. Київ, вул. Фрунзе (Кирилівська), 103 вказаних житлових приміщень не існує.

Відтак, оцінюючи в сукупності наявні докази, приходжу до висновку, що пояснення свідка ОСОБА_8, повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_4 та з переглянутим в суді апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції. Наведені докази в своїй сукупності свідчать про те, що поліцейськими були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, а також вищевказаних Інструкції і Порядку, оскільки ОСОБА_4 на місці зупинки не пропонувалось в присутності двох свідків пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку, а саме, за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки чи у відповідному медичному закладі.

Відтак, відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4, не знайшли свого підтвердження наявними у справі доказами.

Що ж стосується пояснень інспектора патрульної поліції ОСОБА_10, про дотримання ним Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп'яніння, при оформленні матеріалів стосовно ОСОБА_4, то такі пояснення не знайшли свого підтвердження, більш того, вони спростовуються показаннями самого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8, а також і даними відеозапису з нагрудних камер.

При винесенні постанови, суддя місцевого суду на допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Протокол же про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_4, сам по собі, без доказів на підтвердження викладених в ньому обставин, не може бути безспірним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_13. в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2017 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_13. в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2017 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 н.м.д.г., що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал