ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/169/18 Справа № 200/8927/18 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, за участю: адвоката ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн.

При обставинах зазначених у постанові суду першої інстанції ОСОБА_2було визнано винуватим у тому, що він о 16-25 годині 10.05.2018 року, в порушення п. 2.9-а ПДР України, знаходячись на вул. Святослава Хороброго, 21 у м. Дніпрі, керував автомобілем «ГАЗ 33023» д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, що було встановлено за допомогою приладу «Драгер» (2,53 % проміле). ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_2 просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю, на його думку, в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає постанову суду необґрунтованою, та такою, що порушує його права та інтереси, оскільки він не був згоден з висновками приладу "Драгер", про перебування у стані алкогольного сп'яніння, та пропонував пройти медогляд у медичному закладі, однак поліцейські йому відмовили.

Вважає, що матеріали справи не містять відомостей про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у відповідному закладі охорони здоров'я у присутності двох свідків.

В уточненій апеляційній скарзі просить поновити йому пропущений процесуальний строк на оскарження постанови, як пропущений з поважних причин, оскільки завчасно про дату час та місце слухання справи його повідомлено не було, справу розглянуто без його участі, копію вказаної постанови на його адресу судом не направлено.

Вважає, що він не був водієм та не керував транспортним засобом, а знаходився у ньому, як пасажир, у нього були відсутні ознаки сп'яніння.

Зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні свідки. В протоколі не зазначено, що працівники поліції зупинили його під час керування автомобілем, не надали останньому документів, що підтверджували б належний технічний стан алкотестеру "Драгер". Висновок за результатами даного дослідження він не підписував. На його думку, даний факт свідчить про його незгоду з висновками проведеного дослідження, а тому працівники поліції повинні були направити його до медичного закладу для проведення медичного огляду на стан сп'яніння.

Крім того, вважає, що для визначення стану сп'яніння водія, працівниками поліції застосовано "Драгер", який правовими нормами не дозволений для використання.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам додатку 1 та додатку 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Крім того зазначає, що протокол надрукований не на самокопіювальному папері, текстова частина протоколу не надрукована фарбою зеленого кольору, в лицьовому боці протоколу відсутнє надруковане найменування виробника, номер, рік та квартал виконання замовлення.

Також апелянт вказує, що поліцейськими не було йому роз'яснення його права та обов'язки, що є грубим порушенням права на захист.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши адвоката ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, а постанову скасувати, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість прийнятого рішення, дійшов такого висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2 яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та, що копія постанови своєчасно йому не направлялась, до судового засідання на призначену дату та час останній не викликався, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови. Вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КупАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції у певному аспекті виконані не були.

Так, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 надійшла до суду першої інстанції 18 травня 2018 року та розглянута по суті з винесенням постанови 18 червня 2018 року. Однак, на день винесення постанови, у суду не було відомостей, які б підтверджували своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про місце та час розгляду справи 18 червня 2018 року, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували, що ОСОБА_2 отримав судовий виклик.

Наявна в матеріалах справи довідка про СМС доставку за номером +92, не підтверджує отримання ОСОБА_2 СМС доставки про виклик до суду, оскільки в останній міститься закреслений підпис відповідальної особи, що ставить під сумніви належність зазначеного повідомлення.

Крім того, в судовому засіданні захисник заперечував належність вказаного номеру ОСОБА_2

Разом з тим, в матеріалах справи та в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено, що розгляд справи відбудеться 13 червня 2018 року, однак суд розглянув справу лише 18 червня 2018 року.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, не переконавшись в належному повідомлені ОСОБА_2 про час та дату розгляду справи, суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності, обмежив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи в апеляційній скарзі, стосовно того, що ОСОБА_2 не було викликано у судове засідання та судовий розгляд проведено без його участі, та порушено право на захист є обґрунтованими, та, з огляду на викладене, приходжу до висновку про наявність підстави для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

Зазначаю, що за змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251,252 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Відповідальність за ч.1 ст.130 КупАП настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції .

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.9а. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, встановив, що ОСОБА_2 о 16-25 годині 10.05.2018 року, у порушення п. 2.9-а ПДР України, знаходячись на вул. Святослава Хороброго, 21 у м. Дніпрі, керував автомобілем «ГАЗ 33023» д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, що було встановлено за допомогою приладу «Драгер» (2,53 % проміле), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_2.адміністративного правопорушення зафіксовано даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 134722 від 10 травня 2018 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП.

Обставини скоєного підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких водій ОСОБА_2 продував алкотестер "Драгер", результат якого показав 2,53 проміле. З результати огляду, водій ОСОБА_2 був згоден. Свідки підтвердили різкий запах алкоголю з порожнини рота,нечітку мову, почервоніння обличчя. Крім цього письмовою розпискою ОСОБА_6. встановлено, що він зобов'язується відігнати автомобіль Газель НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2; Відеозаписом нагрудного відеореєстратора поліцейського тпідтвердженоя обставини скоєного ОСОБА_2 правопорушення.

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків та доказів наявних в матеріалах справи відсутні, оскільки пояснення свідків повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що він не був згоден з висновками приладу "Драгер", про перебування у стані алкогольного сп'яніння, та пропонував пройти медогляд у медичному закладі, однак поліцейські йому відмовили є необґрунтованими та безпідставними та суперечать в матеріалам справи.

Згідно приписів вимог ч.2 та ч.3 ст. 266 КУпАП, огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків і тільки у разі незгоди на проведення такого огляду або незгоди з його результатом, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Вказані вимоги Звкону поліцейськими було виконано належним чином.

За положеннями ч. 1 статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, що також було виконано поліцейськими у відповідності до вимог вищевказаної статті, та п.12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735..

Посилання апелянта, що працівники поліції нібито не направляли ОСОБА_2 до найближчого заходу охорони здоров'я, є безпідставними, та свідчать про намагання особи уникнути адміністративної відповідальності.

ОСОБА_2, як видно з матеріалів справи, погодився на проходження огляду за допомогою приладу Драгер, однак будь якої згоди чи незгоди з результатами застосування приладу, останнім висловлено не було.

Є безпідставними доводи апелянта, стосовно того, що він не був водієм та не керував транспортним засобом, а знаходився у ньому, як пасажир, та у нього були відсутні ознаки сп'яніння.

Необгрунтованими є доводи, стосовно того, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні свідки, оскільки зазначене спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Стосовно посилань сторони захисту на той факт, що працівниками поліції застосовано "Драгер", який правовими нормами не дозволений для використання є необґрунтованим та безпідставним.

Так, згідно роз'яснень Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів", газоаналізатори марки «Drager Alkotest 6810» та «Drager Alkotest 6820», що вже перебувають в експлуатації, можуть і надалі експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Таким чином, зазначене спростовує доводи апеляційної скарги з приводу незаконності використання працівниками поліції газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», оскільки вказаний газоаналізатор дозволений МОЗ України, має свідоцтво про державну реєстрацію та сертифікат відповідності.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, приходжу до висновку, що в діях водія ОСОБА_2 є наявним порушення ПДР України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та в інших доказах. ОСОБА_2 порушив п.2.9а ПДР України, а тому наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КупАП за ознаками керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості накладення на ОСОБА_2адміністративного стягнення враховую той факт, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки правопорушення мало місце 10 червня 2018 року, також приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_2. слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2, - задовольнити, та поновити останньому строк на оскарження постанови районного суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 червня 2018 року, якою ОСОБА_2визнано виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік- скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження відносно ньогозакрити, у зв'язку з закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.