КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/387/2018 Суддя у першій інстанції: Бойко О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3, на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Баку, Азербайджан, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3. на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3., подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року, та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також вказує на порушення місцевим судом, під час розгляду справи, норм матеріального та процесуального права.

Так, захисник наголошує на порушенні норм процесуального права, які мали місце з боку працівників патрульної поліції під час огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння, а також під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та які безпідставно були залишені поза увагою судом першої інстанції.

Зокрема, сторона захисту вказує на порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП, а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а ні за допомогою «Драгера», а ні в найближчому закладі охорони здоров'я.

Додатково захисник звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що, відповідно до п. 12 Інструкції, також свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я.

Також захисник наголошує на тому, що співробітником патрульної поліції під час складання протоколу було допущено ряд помилок, зокрема в графі громадянство, де вказано «Азербайджан», місце проживання «АДРЕСА_1» та місце роботи «не працює», з огляду на те, що ОСОБА_3 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 та працює у ТОВ «ФЕРАКС» на посаді менеджера відділу маркетингу та збуту.

Крім того, сторона захисту звертає увагу суду апеляційної інстанції на порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, з огляду на те, що справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП була розглянута у відсутність особи, яка притягається до відповідальності, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тобто фактично був позбавлений права на захист, адже не був повідомлений у встановлений КУпАП строк.

Також, захисник вказує на безпідставну відмову місцевого суду в задоволенні його письмового клопотання про виклик та допит свідків в судовому засіданні.

Крім того, сторона захисту зазначає про те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_3 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій співробітника патрульної поліції при оформленні матеріалів та свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Також, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що співробітником патрульної поліції, при складені протоколу про адміністративне правопорушення, було відмовлено ОСОБА_3 у наданні для огляду документів, які б підтверджували правомірність використання вимірювального пристрою «Драгер»: сертифікату відповідності та сертифікату про проходження повірки, оскільки таке право гарантоване чинним законодавством України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 293223 від 07 травня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 07 травня 2018 року о 22 год. 50 хв. ОСОБА_3 по АДРЕСА_5, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3 07 травня 2018 року по АДРЕСА_5 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 2);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 07 травня 2018 року щодо ОСОБА_3 (а.с. 6).

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виявлені працівниками поліції 07.05.2018 року у ОСОБА_3, в розумінні п.п.1, 2 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про порушення співробітником патрульної поліції п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, з огляду на те, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а ні за допомогою «Драгера», а ні в найближчому закладі охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що спростовуються відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 07 травня 2018 року щодо ОСОБА_3, який міститься в матеріалах справи (а.с. 6), з якого вбачається, що ОСОБА_3, спочатку відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку, а потім нібито не відмовлявся та чекав приїзду свого адвоката, що свідчить лише про зловживання особою своїми правами та затягування часу.

Таким чином, вказаним відеозаписом спростовуються доводи захисника щодо недотримання співробітниками патрульної поліції процедури проведення відповідного огляду на стан сп'яніння, а також доводи про недотримання вимог закону під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.5 ПДР.

Доводи сторони захисту про те, що співробітником патрульної поліції під час складання протоколу було допущено ряд помилок, зокрема в графі громадянство, де вказано «Азербайджан», місце проживання «АДРЕСА_1» та місце роботи «не працює», з огляду на те, що ОСОБА_3 є громадянином України, зареєстрований за адресою: 07401, Київська область, м. Бровари, вул. Каштанова, буд. 8 та працює у ТОВ «ФЕРАКС» на посаді менеджера відділу маркетингу та збуту, хоча і мали місце, однак не спростовують висновків, а ні співробітників патрульної поліції, а ні суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є безумовною підставою для скасування постанови місцевого суду.

Посилання сторони захисту на те, що співробітником патрульної поліції, при складені протоколу про адміністративне правопорушення, було відмовлено ОСОБА_3 у наданні для огляду документів, які б підтверджували правомірність використання вимірювального пристрою «Драгер»: сертифікату відповідності та сертифікату про проходження повірки, оскільки таке право гарантоване чинним законодавством України, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки, вказані посилання спростовуються відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 07 травня 2018 року щодо ОСОБА_3, на якому останньому співробітником патрульної поліції за першою вимогою були надані всі наявні в розпорядженні співробітників патрульної поліції документи, які підтверджують правомірність використання вимірювального пристрою «Драгер».

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, з огляду на те, що справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП була розглянута у відсутність особи, яка притягається до відповідальності, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тобто фактично був позбавлений права на захист, адже не був повідомлений у встановлений КУпАП строк, оскільки суд першої інстанції належним чином мотивував прийняте рішення щодо можливості розгляду справи без участі ОСОБА_3, який, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'являвся, та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

У зв'язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції законно розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Права ОСОБА_3 на справедливий розгляд справи не порушені у зв'язку з тим, що він не проявляв належної зацікавленості у результатах розгляду його справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду його справи, незважаючи на те, що суд неодноразово повідомляв його про час і місце розгляду справи.

Та обставина, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, не може свідчити про неповноту з'ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність в матеріалах справи доказів щодо відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом не є безумовною підставою для скасування постанови, адже зазначена обставина не вказує на відсутність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як на те посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі

Будь - яких інших порушень правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції не встановив, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3,вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.В.Фрич