Справа №591/2299/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/329/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,за участю ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 26 червня 2018 року, якою на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 352 грн. 40 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3 21 квітня 2018 року близько 08 год. 40 хв., рухаючись по вул. Г. Кондратьєва, 122 в м. Суми, керував автомобілем марки «Renault Megan», реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР України.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_3 вважає постанову суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, на підставі ст. 247 КУпАП. Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують факт керування ним транспортним засобом.

Заслухавши ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пункт 2.9 «а» ПДР України забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, деяких лікарських препаратів,тощо, що знижують реакцію і увагу водія.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, за зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 204727 від 21.04.2018 року, роздруківкою спеціального технічного засобу "Drager Alcotest 6820" № ARHE 0214 від 21.04.2018 року, згідно якого вміст алкоголю становить 0,48 % проміле, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтвердили факт проходження ОСОБА_3 огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціального технічного засобу, відеозапис.

Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, докази, за своїм змістом не суперечать один одному та підтверджують керування ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Стосовно доводів ОСОБА_3, про те, що він не керував транспортним засобом на момент зупинки його автомобіля працівниками поліції, не заслуговують на увагу так як не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються самим протоколом про адміністративне правопорушення, та долученим відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

З дослідженого відеозапису встановлено, що на час підходження працівників поліції до автомобіля, ОСОБА_3 знаходився на місці водія транспортного засобу. Крім того вбачається, що автомобіль був розташований на проїзній частині дороги з включеним двигуном, про що свідчить панель приладів. Надані пояснення свідка ОСОБА_7 не підтверджують твердження ОСОБА_3 про те, що він не керував транспортним засобом. Крім того, останній під час спілкування з працівниками поліції не заперечував, що керував транспортним засобом, зазначивши, що виїжджав з гаражу.

Вказані доводи ОСОБА_3 обґрунтовано розцінені, як обраний ним захист від його обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Твердження ОСОБА_3 про порушення його прав на виклик свідка ОСОБА_8, є необґрунтованими та спростовується матеріалами справи, а саме відповідно до довідок секретаря судового засідання, даний свідок викликався двічі, але жодного разу не з'являвся, мотивуючи тим, що перебуває у тривалому відрядженні в м. Одеса. Відповідно, судом були вжиті всі необхідні заходи для всебічного розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення та притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності з врахуванням строків накладення адміністративного стягнення.

Є безпідставними доводи захисника про те, що по вказаній справі обовязково має приймати участь сторона обвинувачення, а не дотримання цих вимог суперечить судовій практиці ЄСПЛ (рішення «Михайлова проти України» та «ОСОБА_5 проти Росії»), які є обовязковими до виконання.

Відповідно до національного законодавства, зокрема ст. 250 КУпАП, прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення та до прав прокурора, серед іншого, належить право брати участь у розгляді справи, а ч.2 вище зазначеної статті передбачено випадки обовязкової участі прокурора, це стосується проваджень у справах про адміністративні правопорушення, передбачених статтями 172-4, 172-9, 172-9-2 КУпАП.

Таким чином, національним законодавством передбачено випадки обовязкової участі прокурора та випадки, коли участь прокурора є факультативною.

Посилання захисника на рішення ЄСПЛ (рішення «Михайлова проти України» та «ОСОБА_5 проти Росії»), як на правову підставу обовязкової участі прокурора в справах про адміністративне правопорушення, не є обґрунтованими, а вище зазначені рішення ЄСПЛ вказують перш за все на обєктивність та неупередженість суду під час розгляду справи та неможливість суду за власною ініціативою змінювати обсяг предявленого обвинувачення.

При цьому, суд при розгляді справи не відступив від предявленого ОСОБА_3 органами поліції обвинувачення у вчиненні правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об'єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_3 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Щодо місяця зазначеного в постанові, з огляду на час розгляду провадження, яке відбувалося саме 26 червня 2018 року, що не заперечує і сам ОСОБА_3, вказана помилка дати не є підставою для скасування судового рішення і визнання постанови судді незаконною.

При розгляді справи судом першої інстанції, порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому підстав для скасування постанови суду відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 26 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.