АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2725/18Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 33/789/213/18 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.483 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Лекан І.Є.

за участю представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, представника Тернопільської митниці ДФС Свірської І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 23 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 23 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.2 ст.483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 200 відсотків вартості товару, який є безпосереднім об'єктом порушення, а саме 193448,76 гривень з конфіскацією у власність держави товару: вантажного автомобіля MAN LE 8.180, 2004 року випуску, №кузова НОМЕР_1.

У разі неможливості конфіскації зазначеного товару, вирішено стягнути зі ОСОБА_1 компенсаційну вартість товару в розмірі 96724,38 гривень.

Також, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 просить скасувати постанову місцевого суду як незаконну та закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції, належним чином не повідомивши ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, розглянув справу без його участі чим порушив право на захист.

Також, вказує, що порушення митних правил, передбачене ст.483 МК України не є триваючим і припиняється з моменту подання декларації митному органу, а тому строки притягнення до адмінвідповідальності - 6 місяців, вважає закінчились.

Поряд з цим зазначає, що відповідно до ч.3 ст.467 МК України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, але не пізніше ніж через два роки з дня вчинення правопорушення, а тому строки накладення адміністративного стягнення вважає і в цьому випадку закінчились.

Крім того, звертає увагу на те, що місцевий суд у своїй постанові лише формально вказав, однак жодним чином не обґрунтував, з яких підстав дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.2 ст.483 МК України.

Стверджує, що ОСОБА_1 був лише перевізником, а відповідно до ч.2 ст.460 МК України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної.

Вказує, що всі документи по митних оформленнях робила брокерська компанія, яка сама подавала їх згідно договору, а тому відповідальність вважає повинна нести вона.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, думку представника Тернопільської митниці ДФС Свірської І.О., яка заперечила апеляційну скаргу адвоката, просить в її задоволенні відмовити, перевіривши доводи та обґрунтування апеляційної скарги приходжу до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції неодноразово направляв, а ОСОБА_1 отримував повідомлення про час та місце розгляду справи відносно нього, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення від 26 лютого та 22 квітня 2018 року, в яких він особисто розписався, однак до суду так і не з"явився, не повідомивши при цьому причину неявки.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України", Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв'язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки.

У зв'язку з наведеним вважаю доводи адвоката ОСОБА_2 щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи відносно нього є необґрунтованими.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.483 МК України відповідають вимогам закону та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні матеріалів справи, проте не вбачається вини за ч.2 вказаної статті.

Відповідно до ч.1 ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, частиною другою ст.483 МК України, яка інкримінується ОСОБА_1, передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів, або способів, що утруднюють виявлення таких товарів або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, вчинені особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цією статтею або статтею 482 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2014 року згідно попереднього повідомлення митної декларації ЕЕ №403000000/2014/903425 від 21.10.2014р., через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_1 на підставі рахунку (invoice) №00022 від 17.10.2014 року ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт, товар - вантажний автомобіль MAN LE 8.180, 2004 року випуску, № кузова НОМЕР_1. Згідно із цим рахунком фактурна вартість товару становить 2800 євро, що по курсу Національного банку України на день подання митної декларації митниці становить 45903,09 грн., відправником вказано «ОСОБА_5 АДРЕСА_1, одержувачем вказано TOB «СОКІЛ-ЗАХІД» (Тернопільська область,Тернопільський район, с.Біла, вул. Бродівська-Бічна 15, Україна).

Вказаний товар переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю ОСОБА_1 шляхом надання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товару через митний кордон України, рахуноку (invoice) №00022 від 17.10.2014р., який містить неправдиві відомості про фактурну вартість товару, відправника та одержувача, оскільки згідно із наданою Генеральним прокурором землі у м.Нюрнберг-Фюрт, Німеччина копією рахунку (rechnung) №227/2014 від 21.10.2014р., справжня фактурна вартість товару становить 5900 євро, що по курсу Національного банку України на день подання митної декларації становить 96724,38 грн., відправником зазначено компанію ESPIG Angelika Espig, Biedermannsiedlung 8, 92436 Bruck, одержувач ОСОБА_1 (ОСОБА_1), АДРЕСА_2

28 жовтня 2014 року Тернопільською митницею ДФС завершено митне оформлення товару згідно митної декларації № 403000006/2014/301462.

Таким чином, ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України товар з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товару документ, а саме інвойс №00022 від 17 жовтня 2014 року, що містить неправдиві відомості щодо відправника та одержувача, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, зокрема неправдиві відомості про фактурну вартість товару, що призвело до недоборів обов'язкових митних платежів у сумі 13797,15 грн.

Вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил підтверджується попереднім повідомленням митною декларацією ЕЕ №403000000/2014/903425 від 21.10.2014 року, інвойсом №00022 від 17.10.2014 року, митною декларацією №403000006/2014/301462, рахунком №227/2014 від 21.10.2014 року, які судом першої інстанції були належним чином досліджені.

Поряд з цим, суд першої інстанції формально вказавши, що ОСОБА_1 слід притягнути за ч.2 ст.483 МК України, оскільки останній протягом року був притягнутий до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, у своїй постанові не обґрунтував та не навів доводів, на підставі яких прийшов до вказаного висновку.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 кваліфікуючої ознаки як повторність.

Копії постанов, які наявні в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності прийняті судом першої інстанції 02 лютого, 13 та 17 березня 2017 року, тобто більше ніж як один рік до прийняття Тернопільським міськрайонним судом 23 травня 2018 року оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає доведеною наявність вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, тобто вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Що стосується інших доводів апелянта, на які він посилається у своїй скарзі, то суд апеляційної інстанції приходь до наступного.

Згідно з ч.2 ст.467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Так, при розгляді справ про порушення митних правил, передбачених ст.483 МК України та вирішенні питання про строк накладення адміністративного стягнення необхідно з'ясовувати питання про день, коли було виявлено вказане порушення. При цьому слід виходити з того, що за змістом ст.491 МК України воно може бути виявлено як посадовими особами митного органу безпосередньо (під час переміщення через митний кордон чи митного оформлення товарів), або ж внаслідок офіційного письмового повідомлення про вчинення порушення митних правил, отриманого від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій. Тому, в залежності від встановленого, необхідно вирішувати питання про накладення адміністративного стягнення чи закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.3 ст.491 Митного кодексу України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Враховуючи те, що вказане порушення митних правил виявлено органом доходів і зборів 24 листопада 2017 року у зв'язку з опрацюванням листа від Головного прокурора у м. Нюрнберг-Фюрт, Німеччина №404AI1277336/16 від 27.04.2017 року та доданих до нього документів, які надійшли на адресу Тернопільської митниці ДФС листом Головного управління ДФС у Тернопільській області №2667/7/19-00-21-11-06/17977 від 24 листопада 2017 року, та з врахуванням шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення, його строк закінчується 24 травня 2018 року, тому на день розгляду справи ОСОБА_1 підлягав накладенню на нього адміністративного стягнення.

Це ж стосується і доводів представника з приводу закінчення дворічного терміну, передбаченого ч.3 ст.467 МК України, щодо накладення адміністративного стягнення.

Згідно зазначеної частини статті адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через два роки з дня вчинення правопорушення лише у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил.

Однак, будь-які відомості щодо вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, відмови у відкритті кримінального провадження або його закриття в матеріалах справи відсутні.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 діяв як перевізник товару, а тому не мав відношення до документів, які були виготовлені ТОВ "Віта Едванс" та поданих від імені ТОВ "Сокіл-Захід", є необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що постанову Тернопільського міськрайонного суду слід змінити.

На підставі наведеного, керуючись ст.483 Митного кодексу України, ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 23 травня 2018 року відносно ОСОБА_1 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 на ч.1 ст.483 Митного Кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який є безпосереднім об'єктом порушення, а саме 96724,38 гривень з конфіскацією у власність держави товару: вантажного автомобіля MAN LE 8.180, 2004 року випуску, №кузова НОМЕР_1.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.Є. Лекан