Справа № 489/4306/18 31.08.2018 31.08.2018 31.08.2018
Номер провадження: 33/784/390/18
Головуючий суду першої інстанції - Крутій Ю.П.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі судді Локтіонової О.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2018 року поліцейським щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, виходячи з того, що 01 липня 2018 року о 03 год. 20 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що зупинка його транспортного засобу працівниками поліції була безпричинною, а від огляду на стан сп'яніння він не відмовлявся, а лише наполягав на його проведенні у медичному закладі. Однак, зазначеного йому запропоновано не було, чим порушено процедуру огляду особи на стан сп'яніння.

ОСОБА_2 також наголошено на тому, що пояснення свідків мають однаковий зміст, що викликає сумніви у тому, що вони були викладені безпосередньо особами, які їх надавали.

Апелянт зазначає, що працівниками поліції його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що може бути підтвердженням відсутності в нього ознак сп'яніння.

Також ОСОБА_2 вказує на те, що під час прийняття оскаржуваної постанови суд першої інстанції не врахував його особу, а саме те що він вперше притягається до відповідальності, а за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

Апелянтом наголошено, що характер його роботи передбачає необхідність керування транспортним засобом, а тому позбавлення такого права ставить його родину у складне фінансове становище у зв'язку з відсутністю заробітку.

Крім того, ОСОБА_2 просив застосувати ст.22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення.

Вислухавши ОСОБА_2, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст оскаржуваної постанови свідчить, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримався.

Так, згідно з ч.1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Пункти 4 та 6 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, передбачають, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №177231 вбачається, що 01 липня 2018 року о 03 годині 20 хвилин ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO номерний знак НОМЕР_1 по автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 99 км з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовився. ОСОБА_2 було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 підписано, зауважень не зазначено.

Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівників патрульної поліції підтверджують відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

За відомостями Управління патрульної поліції в Миколаївській області, ОСОБА_2 має посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 30 січня 2016 року.

З наданих апелянтом характеристик з місця проживання та роботи вбачається, що ОСОБА_2 характеризується позитивно, працює на посаді водія у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, шкідливих звичок не має. Наявність водійського посвідчення та транспортного засобу є обов'язковим для здійснення ним посадових обов'язків за місцем роботи.

Зазначені докази у їх сукупності свідчать, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Твердження апелянта, що він відмовився лише від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та наполягав на його огляді у медичному закладі не знайшли свого підтвердження.

ОСОБА_2 неодноразово пропонувалося пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичній установі. Він надавав згоду на проходження огляду у медичній установі, але потім відмовився від проходження огляду і там.

Доводи апелянта щодо пояснень свідків мають характер припущення, яке не підтверджено у встановленому порядку.

Характеристика особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в даному випадку не має процесуального значення, оскільки санкція статті, яка застосовується у даній справі не передбачає вибору виду стягнення, яке підлягає застосуванню.

Посилання ОСОБА_2 на малозначність вчиненого ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не заслуговує на увагу, оскільки, воно посягає на безпеку учасників дорожнього руху, а його наслідки можуть завдати шкоди невизначеному колу осіб, що вказує на тяжкість такого правопорушення.

Таким чином, твердження апелянта про те, що постанова суду прийнята з порушенням діючого законодавства, а її зміст не відповідає обставинам справи, в ході апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли.

За такого, підстав для скасування постанови суду, про що просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області О.В. Локтіонова