Справа №484/2269/18 27.08.2018
Провадження №33/784/377/18
Провадження № 33/784/377/18 Головуючий у суді першої інстанції: Шикеря І.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий апеляційного суду: Шаманська Н.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Шаманської Н.О.

за участі секретаря судового засідання - Цуркан І.І.,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2,

захисника: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 липня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

у с т а н о в и в:

Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення від 27 травня 2018 року, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «CHERY-ELARA» д.н.з. НОМЕР_1 у стані з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 липня 2018 року ОСОБА_2, визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 30 липня 2018 року подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 липня 2018 року та закрити провадження у справі.

Зазначав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не перебував за кермом автомобіля під час затримання його працівниками поліції, а також не перебував у стані алкогольного сп'яніння, а сама відмова від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі не є адміністративним правопорушенням.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 259678 від 27 травня 2018 року, ОСОБА_2 о 22 год. 55 хв. в м. Первомайську по вул. Корабельній біля будинку 25 керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різким запахом алкоголю з рота, почервонінням шкіри обличчя, тремтінням пальців рук. Від проходження медичної експертизи в медичному закладі на стан алкогольного сп'яніння, а також на місці за допомогою алкотестеру «Drager» ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що 27 травня 2018 року, на прохання сина, він привіз його сім'ю з відпочинку до під'їзду будинку, де проживає син. При цьому зазначив, що алкогольні напої він не вживає, так як страждає на гіпертонічну хворобу. Приблизно через пів години до нього під'їхали працівники поліції та запропонували йому пройти медичний огляд на стан сп'яніння шляхом продуву алкотестеру «Драгер», але він відмовився, бо той був нестерильний, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у медичному закладі він також відмовився, бо боявся тиску з боку працівників поліції та боявся з ними їхати в темну пору доби.

Допитані в якості свідків у суді першої інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_4 пояснили, що 27 травня 2018 року ОСОБА_2 підвозив родину сина з відпочинку. Коли батько вийшов з автомобіля та заглушив двигун, то до них одразу під'їхав автомобіль працівників поліції. У присутності ОСОБА_4 батько відмовився від проходження медичного огляду.

Отже, факт керування транспортним засобом 27 травня 2018 року, підтверджено як самим ОСОБА_2 так і свідками. Дії працівників поліції щодо незаконних вимог пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оскаржувались.

До того ж, в своїх поясненнях у протоколі про адмінправопорушення ОСОБА_2 не зазначав про те, що не керував транспортним засобом під час затримання працівниками поліції.

За такого, доводи останнього про те, що він не керував транспортним засобом не можна вважати обґрунтованими

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова від проходження огляду на стан сп'яніння є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що дійсно ОСОБА_2 відмовився від проходження медичної експертизи в медичному закладі на стан алкогольного сп'яніння, а також на місці за допомогою алкотестеру «Drager», про що також є підписи у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначений факт ОСОБА_2 не заперечував.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцейський повинен керуватися зокрема «Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, а також «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженою Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2-15 року.

Відповідно до п. 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, саме на поліцейського покладається обов'язок виявити стан водія за певними ознаками, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п. 3 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного сп'яніння є:

-запах алкоголю з порожнина рота;

-порушення координації рухів;

-порушення мови;

-вираження тремтіння пальців рук;

-різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя,

-поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу про адмінправопорушення вбачається, що ОСОБА_4 мав різкий запах алкоголю з рота, почервонінням шкіри обличчя, тремтінням пальців рук, що і стало підставою для огляду останнього на стан сп'яніння від проходження якого він відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 зазначив про те, що він «не згоден» з обставинами викладеними в протоколі. Проте жодних пояснень до протоколу ним надано не було.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, складено у відповідності до положень ст. ст. 260, 261 КУпАП.

Як вбачається зі змісту ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Отже, проаналізувавши встановлені протоколом про адміністративне правопорушення обставини, пояснення особи, яка притягується до відповідальності та свідків апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 липня 2018 року - залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Н.О.Шаманська