КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/308/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом не забезпечено всебічного, повного та об'єктивного з'ясування усіх обставин справи, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що її підзахисний відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. З позиції апелянта, суд не врахував, що у письмових пояснень свідків зазначено, що ОСОБА_2 погодився пройти такий огляд. Також з даних відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається, що у ОСОБА_2 були наявні ознаки наркотичного сп'яніння, і він відмовлявся від проходження огляду у лікаря-нарколога.

Звертає увагу на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не роз'яснили ОСОБА_2 його права, не надали можливості скористатися послугами захисника і перекладача як особі, яка є громадянином іноземної держави, а також не надали йому копію примірника протоколу про адміністративне правопорушення.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та допитавши свідків, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 03.06.2018 pоку о 02 год. 30 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Щербакова, 34 в місті Києві з ознаками наркотичного сп'яніння: почервоніння очей, тремтіння пальців рук, бліде обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'янінняОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чимпорушив п.2.5 ПДР України.

Висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 З урахуванням того, що ОСОБА_2 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд кваліфікував його дії за частиною другою вказаної статті Кодексу.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вірно зазначає у своїй апеляційній скарзі захисник, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно містяться виправлення щодо надання ОСОБА_2 згоди на проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря-нарколога.

Разом із цим, допитані в суді апеляційної інстанції свідки підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у лікаря-нарколога, оскільки вважав, що працівники поліції за відсутності передбачених для цього підстав зупинили його транспортний засіб. Намагався викликати інший наряд поліцейських.

Такі пояснення свідків підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, якими зафіксовано, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі та підстави для цього, проте водій такої згоди не надав, що поліцейським правомірно розцінено як відмову від проходження огляду.

Всупереч доводам захисника, дані відеозапису та пояснення допитаних в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засвідчують і те, що ОСОБА_2 були зрозумілі підстави зупинки його транспортного засобу та вимоги працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у зв'язку з виявленими у нього ознаками. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не розумів мову, якою з ним спілкувались працівники поліції, в зв'язку з чим просив надати йому захисника та перекладача.

Всебічно та повно дослідивши обставини справи, суд правильно дійшов висновку про порушення ОСОБА_2 п.2.5 ПДР, що вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

З цих підстав суд апеляційної інстанції залишає оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз