Справа №584/996/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Толстой О. О.
Номер провадження 33/788/482/18 Суддя-доповідач Олійник В. Б.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення - ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області, від 3 вересня 2018 року, відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Путивльського районного суду м. Суми, від 3 вересня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 29.06.2018 р, близько 3 год. 40 хв., рухаючись поблизу будинку № 17 по вул. Кролевецькій в м. Путивль Сумської області, керував автомобілем марки «ГАЗ - 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, при цьому від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння відмовився.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, по якому вже розглядалось провадження у суді і суддею була прийнята постанова про закриття провадження у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження по справі, суддя мотивував своє рішення тим, що протокол про адміністративне правопорушення, від 29.06.2018 р, був складений за порушення ним п. 2.9 Правил дорожнього руху України, згідно якого, водію транспортного засобу забороняється керування транспортним засобом, перебуваючи у стані сп'яніння, але у протоколі було зазначено, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій транспортного засобу на вимогу працівника поліції повинен пройти обстеження для встановлення у водія стану сп'яніння.

Таким чином, на думку ОСОБА_3, працівник поліції відносно нього двічі склав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП за одних і тих же обставин встановлених 29.06.2018 р., а суддя, не звертаючи на це увагу, не прийнявши до уваги, що він вже прийняв рішення про закриття відносно нього провадження 12.07.2018 р., прийняв нове рішення яким незаконно застосував відносно нього адміністративне стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП за обставин, що відбулися 29.06.2018 р.

Крім цього, ОСОБА_3 зазначає, що йому працівники поліції не пропонували пройти медичний огляд і він керував автомобілем в нормальному стані, цей факт може підтвердити свідок ОСОБА_5, але суд притягуючи його до адміністративної відповідальності, надав перевагу показанням одних свідків і не взяв до уваги показання іншого свідка, а саме ОСОБА_5

Також ОСОБА_3 вказує на те, що працівниками поліції була порушена процедура направлення водія для проведення огляду з метою встановлення стану сп'яніння, передбаченої «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння», затвердженої наказом МВС України 9.11.2015 р., а саме, після зупинки його працівниками поліції і начебто виявлення у нього ознак алкогольного сп'яніння, йому не було запропоновано пройти обстеження з застосуванням спеціального технічного засобу, ні пройти медичний огляд у лікарні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та думку захисника ОСОБА_4 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст. ст. 245; 251; 252; 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_3 у тому, що він відмовився пройти огляд на стан сп'яніння на вимогу поліцейських, з правовою кваліфікацією таких дій за ст. 130 ч. 1 КУпАП за обставин, встановлених судом першої інстанції, є обґрунтованим, оскільки відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя, наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, від 19.07.2018 р., у відповідності до якого ОСОБА_3 29.06.2018 р., близько 3 год. 40 хв., рухаючись поблизу будинку № 17 по вул. Кролевецькій в м. Путивль Сумської області, керував автомобілем марки «ГАЗ - 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, при цьому, від проходження огляду з метою встановлення стану сп'яніння, відмовився; письмовими поясненнями до протоколу про адміністративне правопорушення, які є його складовою частиною, свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які зазначили що ОСОБА_3 в їх присутності відмовився на вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп'яніння, а також відмовився від підпису у протоколі та від надання пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення.

На думку суду апеляційної інстанції, за встановлених судом обставин, що підтверджені дослідженими судом доказами, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про те, що суд своєю постановою, від 3.09.2018 р., притягнув його до адміністративної відповідальності за правопорушення по якому вже раніше було закрите провадження 12.07.2018 р., у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, то такі твердження апелянта є необґрунтовані, з огляду на наступне.

Так, частина 1 ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, в даному випадку, адміністративній відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП підлягає особа за вчинення різних, неоднакових за складом дій, що містять склад адміністративного правопорушення, а саме, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що є порушенням п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, та за відмову особи від проходження огляду на стан сп'яніння, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, які становлять самостійні склади правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно зробив висновок про те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 389324, від 19.07.2018 р., у вину ОСОБА_3 ставиться порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а не п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Вказані обставини не свідчать про повторний розгляд тієї ж самої справи та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 130 ч. 1 КупАП за тих же самих обставин вчинення правопорушення.

Також не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння і суд, притягуючи його до адміністративної відповідальності, надав перевагу показанням одних свідків і не взяв до уваги показання іншого свідка, який вказував, що ОСОБА_3 не відмовлявся пройти обстеження на стан сп'яніння.

Так, свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7, надаючи пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення, пояснили, що ОСОБА_3 в їх присутності відмовився на вимогу поліцейських пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення у нього стану сп'яніння, а також відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення та від дачі пояснень до протоколу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд обґрунтовано прийняв до уваги вказані пояснення свідків, оскільки відомостей про упередженість або зацікавленість цих свідків, у результатах розгляду справи, судом встановлено не було. При цьому судом було встановлено, що пояснення вказаних свідків є логічними, послідовними, які узгоджуються між собою, а тому суд обґрунтовано прийняв їх до уваги.

Що стосується клопотання ОСОБА_3 про те, що обставини зупинки автомобіля ОСОБА_3 поліцейськими та подальшої його розмови з ними повинні були бути зафіксовані на нагрудну відеокамеру поліцейського, і цей запис необхідно дослідити судом апеляційної інстанції, то апеляційний суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, постановою Путивльського районного суду Сумської області, від 12.07.2018 р., провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Вказаною постановою судом було встановлено, що 29.06.2018 р. у ОСОБА_3 були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння і він відмовився проходити на вимогу працівників поліції огляд на стан сп'яніння. Зафіксувавши даний факт у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський зазначив, що ОСОБА_3 порушено п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

За наведених обставин суд у постанові, від 12.07.2018 р., визнав, що ОСОБА_3 не порушував п. 2.9 Правил дорожнього руху України, а тому суд закрив провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 130 ч. 1 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу вказаного правопорушення за фактом керування ним транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. В той же час, вказаною постановою суду факт того, що ОСОБА_3 відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння судом було встановлено, Вказана постанова судді вступила в закону силу, що дає підстави вважати, що ОСОБА_3 погодився з встановленими суддею обставинами та мотивами закриття провадження судом, оскільки ОСОБА_3 в установленому законом порядку не оскаржив цю постанову суду.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, у витребуванні відеозапису події з нагрудних камер поліцейських немає необхідності, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів того, що ОСОБА_3 29.06.2018 р. відмовився від запропонованого поліцейськими проходження огляду на стан сп'яніння.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, беручи до уваги, що суддею дотримані вимоги ст. 33 КУпАП, при вирішенні ним питання про визначення відносно ОСОБА_3 виду та розміру стягнення, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області, від 3 вересня 2018 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_3, у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОлійник В. Б.