Справа № 199/8080/18
ПОСТАНОВА

іменем України

21.12.2018

м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, 29.09.1982року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Працівниками Управління патрульної поліції в м. Дніпро 02.10.2018 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 199537 про те, що 02.10.2018 року близько 21-15 години в м. Дніпро на вул. Висоцького біля будинку № 2а водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки « ВАЗ », д/н АР 4204ВМ, з ознаками наркотичного спяніння (зінці очей не реагують на світло, порушення мови). Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вислухавши показання ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, дослідивши пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, вивчивши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з наступним.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протизаконна, винна діяльність (дія або бездіяльність), що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав та суду показав, що 02.10.2018 біля 21-15години він знаходився біля кіоску, який розташований біля будинку №2 по вул.. Висоцького в м. Дніпро, де спілкувався зі своїм знайомим ОСОБА_2 Поблизу кіоску був припаркований його автомобіль НОМЕР_1 . Коли вони спілкувалися до його машини підїхав патрульний екіпаж. Патрульні підійшли до кіоску та запитали чий автомобіль. Він сказав , що автомобіль належить йому. Автомобіль по усім правилам дорожнього руху стояв припаркований , двигун був заглушений та ключі знаходились в його кармані. Він предявив документи та повідомив робітникам поліції, що автомобілем ніхто не керує, а просто стояли спілкувалися. Поліцейські почали йому затверджувати, що він знаходиться в нетверезому чи наркотичному спянінні та керував автомобілем. Він попросив інспекторів предявити фото чи відео фіксацію, на що почули відмову в грубій формі. Робітники поліції не хотіли його чути та відразу склали на нього протокол за ст. 130 ч.1 КУоАП та забрали водійське посвідчення. Були запрошені свідки, які під диктовку поліцейських підтвердили, що він відмовився від проходження медогляду. Копії протоколу йому не видали.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що 02.10.2018 року він знаходився біля кіоску, який розташований біля будинку №2 по вул. Висоцького в м. Дніпро, де спілкувався зі своїм знайомим ОСОБА_1 Поблизу кіоску був припаркований автомобіль ОСОБА_1 Вони стояли розмовляли по своїх справах і в цій час до них під*їхав патрульний екіпаж поліції, які попросили надати документи. ОСОБА_1 сказав, що автомобіль належить йому, та надав документи. Патрульні відразу запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд. ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду, оскільки він автомобілем не керував, а тільки знаходився поруч з ним, але працівники поліції не реагували на його пояснення. Після чого інспектора почали складати у відношенні ОСОБА_1 адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУоАП. Він хотів щоб у нього відібрали письмові пояснення, але в цьому йому відмовили.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять пояснення свідків ОСОБА_3., ОСОБА_4 які були відібрані під диктовку щодо суті правопорушення, передбачені ст. 130 КУоАП, зокрема відносно способу вчинення протиправного діяння особою та порядку проведеного огляду на місці. Натомість цього, свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об*активний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину, отже, надання свідкові для заповнення пояснень в яких вже наведено зміст пояснень, становить для нього наперед встановлене значення, а отже визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності.

Також суд констатує факт, що відповідно до пояснень даних свідків ОСОБА_3., ОСОБА_4, останні були запрошені лише для відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан спяніння. Відомостей про те, що вказані свідки бачили як останній керував транспортним засобом у стані наркотичного спяніння або з явними його ознаками, матеріали адміністративної справи не містять, у звязку з чим суд не може визнати вказані пояснення свідків як належними та допустимими доказами, проте свідчення свідка ОСОБА_2 підтверджують пояснення особи, на яку був складений адміністративний протокол.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначається Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п. 6 та 7 вищевказаного Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідник підстав.

Згідно п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду .

Таким чином, положення п.п. 6-8 вказаного Порядку у системному тлумаченні вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України за відмову від проходження медичного огляду на стан спяніння може бути складений поліцейським лише після документування належним чином відмови особи, що керує транспортним засобом від проведення огляду на стан спяніння у закладі охорони здоровя.

Натомість, місце складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 199537 від 02.10.2018 року відносно ОСОБА_1 зазначено м. Дніпро, вул. Висоцького 2а, що вказує на складання зазначеного протоколу поза межами закладу охорони здоровя.

Також, у матеріалах справи відсутні відомості щодо доставляння ОСОБА_1 до відповідного закладу охорони здоровя та належного документування його відмови від проведення огляду у такому закладі.

Вищезазначені істотні порушення при провадженні у справі про адміністративне правопорушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 унеможливлюють встановлення даних про винуватість останнього у інкримінованому йому правопорушенні з відомостей протоколу серії БР № 199537 від 02.10.2018 року.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що обєктивних, належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у справі не зібрано, у звязку з чим суддя приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст.. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність данної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи , суд, оцінивши наявні в данній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 278, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, притягнутого за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення..

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів від дня винесення постанови.

Суддя