Справа №468/700/18-п
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.07.2018 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., за участю секретаря Гриненка М.В., прокурора Єгорова І.М., розглянувши матеріали справи відносно
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, директора КП «Баштанське районне БТІ», яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч. 1 КУпАП,
Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік за наступних обставин.
22.10.2015 року згідно з розпорядженням голови Баштанської районної ради № 67-ро укладено контракт з начальником комунального підприємства «Баштанське районне бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_1
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником КП «Баштанське районне БТІ» є Баштанська районна рада Баштанського району Миколаївської області.
Із частини 2 статті 81 ЦК України слідує, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.
Із контракту ОСОБА_1 вбачається, що остання наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями та є посадовою особою юридичної особи публічного права.
Відповідно до п.п. «а» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є субєктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Згідно з ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в п.п. «а» ч.2 ст. 3 цього Закону (підпункт «а» - посадові особи юридичних осіб публічного права), зобовязані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
В подальшому згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» Розділ ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 5-1 такого змісту: «Продовжити до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше».
За результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_2 27.03.2018 року о 14.01 год. Подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік.
З пояснень ОСОБА_1 стало відомо, що причиною несвоєчасної подачі декларації є неповідомлення її про необхідність подання декларації Баштанською районною радою.
Місцем вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за твердженням посадової особи, яка склала протокол, є КП «Баштанське районне БТІ», що розташоване по вул. Полтавська, 8/1 в м. Баштанка Миколаївської області, відповідно до якого ОСОБА_2 набула статусу субєкта декларування та датою виявлення правопорушення є дата складення протоколу.
ОСОБА_2 при розгляді справи в суді зазначила, що дійсно нею не було подано своєчасно декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, але не через наявність її умислу на таке неподання, а через те, що при призначенні її на посаду вона не була повідомлена про обовязок подання такої декларації та не була обізнана про те, що її посада відноситься до тих, які вимагають подання декларації. Баштанською районною радою Баштанського району Миколаївської області її було повідомлено про обовязок подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в березні 2018 року. Тому після вказаного розяснення про обовязок подання декларації вона подала відповідні декларації шляхом їх заповнення на офіційному сайті НАЗК 26 березня 2018 року про доходи за 2017 рік та 27 березня 2018 року про доходи за 2016 рік. З приводу несвоєчасного подання нею декларації з нею спілкувались лише працівники прокуратури та поліції, НАЗК про вказану ситуацію не повідомлялось, орган, який призначив її на посаду не перевіряв своєчасність подання нею декларацій та службову перевірку не проводив.
При розгляді справи в суді прокурор зробив висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки останньою було несвоєчасно подано декларацію про доходи за 2016 рік.
Вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, думку прокурора, дослідивши матеріали справи (супровідний лист прокуратури Миколаївської області від 16.03.2018 року № 32-58вих-18; довідку прокурора Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 19.02.2018 року; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.02.2018 року; повідомлення Баштанської районної ради Миколаївської області від 15.02.2018 року № 65/041-55/9; копію рішення ХХХХІІ сесії шостого скликання від 22 жовтня 2015 року № 7; копію розпорядження Баштанської районної ради Миколаївської області від 22 жовтня 2018 року № 67-ро; копію контракту від 22 жовтня 2015 року, укладеного між Баштанською районною радою та ОСОБА_1; письмові пояснення ОСОБА_1; роздруківку з сайту НАЗК «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»; витяг з Наказу Департаменту захисту економіки від 17.02.2017 року № 53 о/с; довідку Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 05.05.2018 року № 2362/39/113/04-2018; копію пояснювальної записки ОСОБА_1 від 17.05.2018 року; копію повідомлення Баштанської РДА від 27.04.2018 року про необхідність подання декларацій), суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Із змісту ст. 245 КУпАП слідує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідно до примітки до вказаної статті субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Субєктивна сторона вказаного правопорушення характеризується умисною формою вини (прямий або непрямий умисел), а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.
При цьому, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки не була повідомлена уповноваженим органом, який прийняв її на роботу, про те, що вона входить до числа осіб, які відповідно до закону зобовязані подавати таку декларацію. Зазначене, у свою чергу, вказує на відсутність у ОСОБА_1 умислу, спрямованого на несвоєчасне подання декларації.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол № 92 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, від 04.05.2018 року відносно ОСОБА_1 складений оперуповноваженим УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_4 на підставі матеріалів, зібраних прокуратурою Миколаївської області.
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції».Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 вказаного Закону до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.
На підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 року № 1 «Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції» з 15 серпня 2016 року розпочало свою діяльність Національне агентство, до повноважень якого належить здійснення в порядку, визначеному Законом України «Про запобігання корупції», контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Рішенням НАЗК «Про затвердження Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» № 56 від 10.02.2017 року визначається механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Контроль щодо декларацій НАЗК здійснює відповідно до п. 5 розд.1 зазначеного Рішення через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.4 (Розділ ІІ) зазначеного Рішення у випадку встановлення факту неподання декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону «Про запобігання корупції», Національне агентство письмово повідомляє про це суб'єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об'єднання, іншого непідприємницького товариства, в якому працює (здійснює діяльність) суб'єкт декларування, та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого субєкта про факт неподання декларації, і субєкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону. Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим субєктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського обєднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним субєктом декларування.

Крім того, згідно з пп. 12, 12-1, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» національне агентство наділено правом ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких порушень, а також складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Комплексний та системний аналіз зазначених нормативних актів вказує на те, що здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо своєчасності подання декларацій, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Відповідно до Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України № 81 від 07.11.2015 року (Розділ IV), Департамент захисту економіки Національної поліції України уповноважений складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Однак, зазначеним Положенням та іншими нормативними актами України Департамент захисту економіки Національної поліції України не наділений повноваженнями щодо проведення перевірок, направлених на виявлення фактів порушення антикорупційного законодавства. Отже, Департамент захисту економіки Національної поліції України до суб'єктів, які наділені правом перевірки суб'єктів декларування, не відноситься.

Проте матеріали даної адміністративної справи не містять даних про повідомлення Національного агентства щодо виявлення фактів, які мають ознаки правопорушення, повязаного з корупцією, як і відсутні в даній справі матеріали перевірки Національного агентства в межах компетенції цього органу щодо субєктів декларування, відповідно до наведеного Закону, який містить спеціальні правові норми та які підлягають застосуванню у даній справі.

За вказаних обставин, Управлінням захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України та прокуратурою Миколаївської області не дотримано встановленого Законом України «Про запобігання корупції» порядку виявлення та проведення відповідної перевірки, фіксування факту правопорушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, стосовно ОСОБА_1, в звязку з чим вказаний протокол не можна вважати належним та допустимим доказом у даній справі.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішенням КСУ від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП, передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Тобто, особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

КУпАП не регламентований порядок визнання доказів недопустимими у справах про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України, який за своєю правовою природою є найбільш наближеним до провадження у справі про адміністративні правопорушення, чітко визначено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП в частині викладення суті інкримінованого правопорушення.

Зокрема, вирішуючи питання про притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, необхідно зазначити, що диспозиція даної статті за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто, нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів.

Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на субєкт вказаного правопорушення, одночасно відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема, частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнюють норму ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

В частині 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зазначено про обовязок осіб, зазначених у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Тобто субєктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП є особа, яка входить до конкретного переліку осіб, визначених у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». Стаття 3 вказаного закону взагалі не містить другої частини.

Однак посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, в тексті протоколу зазначено про те, що ОСОБА_2 субєктом вказаного правопорушення та зобовязана подавати відповідну декларацію, оскільки вона належить до категорії осіб, передбачених підпунктом «а» частини другої ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», тобто в протоколі вказано неіснуючу частину статті 3 вказаного Закону, яка має лише одну частину. Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначено частину та підпункт статті 3 вказаного закону, що є суттєвою та необхідною умовою для віднесення особи, відносно якої складено протокол, саме до вичерпного переліку осіб, на яких законом покладено обовязок щорічно подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини в своїй сукупності вказують на те, що протокол про адміністративне відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП складено з порушенням вимог законодавства щодо змісту та порядку його складення, а також матеріали справи не містять допустимих доказів на підтвердження вини особи в інкримінованому їй порушенні. У свою чергу, вище зазначені обставини в поєднанні з відсутністю умислу ОСОБА_1 на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 252,280,283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити, в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

суддя