АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю

потерпілого ОСОБА_1

особи, яка провадження щодо якої закрито, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 6 лютого 2018 року, якою провадження щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в діях особи складу правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, провадження у справі щодо ОСОБА_2 за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 436162, відповідно до якого 9 грудня 2017 року о 00.20 год. в м. Києві на перехресті вул. Народної та вул. Семенівської, водій ОСОБА_3,керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив п. 16.11 ПДР України, оскільки рухаючись на другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення з даним транспортним засобом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, - закрито у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про закриття провадження у справі, оскільки дії водія ОСОБА_2 не знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, прийняти нову постанову, якою визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено належним чином та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. Як вказує апелянт, суд першої інстанції підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, що потягло за собою прийняття необґрунтованого та незаконного рішення.

Апелянт вказує на те, що зі схеми ДТП чітко вбачається, що зіткнення автомобіля марки «ЗАЗ» з автомобілем марки «SKODA Fabia», відбулось у передню ліву частину останнього, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не «закінчував маневр проїзду перехрестя»а тільки його розпочав, не надавши перевагу в русі його (ОСОБА_1 )автомобілю «ЗАЗ».

Також, ОСОБА_1 зазначає про те, що за наслідками його звернення до судового експерта ФОП ОСОБА_4, було отримано висновок експертного автотехнічного дослідження № 16/2018, відповідно до якого чітко вбачається невідповідність дій водія автомобіля марки «Skoda» ОСОБА_2 вимогам п. 16.11 ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, опитавши працівника поліції, дослідивши наявні у справі докази, а також докази, надані в суді апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Так з постанови, яка оскаржується, вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що твердження ОСОБА_2 щодо того, що він не порушував вимог ст.. 16.11 ПДР, оскільки ДТП фактичного сталося внаслідок порушення вимог ПДР України з боку водія автомобіля «ЗАЗ Ланос» ОСОБА_1., оскільки останній всупереч вимогам ПДР України під час вибору швидкості руху не врахував дорожньої обстановки, а також стану транспортного засобу, в результаті чого застосував екстрене гальмування, від якого керований автомобіль понесло, що і стало головною причиною зіткнення, підтверджується наявними доказами.

При цьому судом першої інстанції пояснення ОСОБА_1 про те, що він рухався на автомобілі зі швидкістю близько 50 км/год., визнані такими, що спростовуються наявними у справі доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок помилковим, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Між тим, при розгляді даної справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримавсяне в повному обсязі, фактичні обставини справи не встановив.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 436162, 9 грудня 2017 року о 00.20 год. в м. Києві на перехресті вул. Народної та вул. Семенівської, водій ОСОБА_3, керуючи«SKODA Fabia» державний номерний знак НОМЕР_3, рухаючись на другорядній дорозі, не надав, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення з даним транспортним засобом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП (ас. 1).

Пунктом 16.11 ПДР України передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

З пояснень ОСОБА_1, даних ним одразу після ДТП, в суді першої та апеляційної інстанції, вбачається, що 9 грудня 2017 року у темну пору доби він керував автомобілем «ЗАЗ Ланос» по вул.. Народній в бік вул. Солом'янської, яка є головною дорогою, зі швидкістю біля 50 км/год. Дільниця дороги, по якій він рухався, освітлюється погано. Приблизно за 40-50 м до зіткнення він побачив світло фар, у зв'язку з тим, що він рухався по головній дорозі, то не одразу почав зменшувати швидкість. А коли побачив через 20-25 м, що світло фар на паркані, який встановлений вздовж дороги з обох боків, становиться яскравіше, почав зменшувати швидкість. З другорядної дороги виїхав автомобіль «Шкода Фабіа», який раніше побачити було неможливо із-за паркану та який почав рух до центру перехрестя. Він (ОСОБА_1) почав екстрено гальмувати та намагатися повернути на зустрічну смугу руху, оскільки автомобіль «Шкода» повністю перекрив смугу руху, по якій він (ОСОБА_1) рухався. Проте, не дивлячись на таку ситуацію, автомобіль «Шкода» продовжив рух на зустрічну смугу руху, де і сталося зіткнення. Вважає, що водій «Шкоди» зобов'язаний був пропустити його автомобіль, а, тим більше, при обмеженій оглядовості, водій автомобіля «Шкода» зобов'язаний був взагалі зупинитись перед виїздом на перехрестя. Гальмівний шлях його автомобіля - 11,9 м. Фізично не мав змоги зупинити автомобіль на своїй смузі, оскільки перешкодою був автомобіль під керуванням ОСОБА_2 В разі зіткнення, удар прийшовся прямо на місце водія, наслідки могли бути непередбачувані (ас. 4).

З пояснень ОСОБА_2, даних після ДТП, вбачається, що 9 грудня 2017 року він керував автомобілем «Шкода» по вул.. Семенівській в м. Києві. Коли автомобіль їхав по вул.. Народній, при перехресті призупинив авто, і повертав ліворуч, почув свист гальм «Ланоса», який в'їхав в автомобіль під його (ОСОБА_2) керуванням. Коли він здійснив поворот ліворуч під знак «Уступи дорогу», то вважає, що він не порушив правила тому, що до перехрестя автомобіль «Ланос» був далеко. «Ланос» вдарив його автомобіль в ліву сторону тому, що побачив авто, яке повертає, почав давити на гальму, а на дорозі ожеледиця, і автомобіль «Ланос» потягнуло вліво, так і сталося ДТП (ас. 3).

З пояснень ОСОБА_2 в суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що під'їжджаючи до перехрестя з вул. Народною, зупинився, щоб відповідно до вимог ПДР України, надати перевагу в русі автомобіля, що рухались по головній дорозі та, переконавшись у відсутності перешкоди, розпочав рух вул.. Народну та, закінчуючи маневр проїзду перехрестя, з автомобілем здійснив зіткнення автомобіль ЗАЗ, що рухався по вул. Народній. Винним вважає в ДТП водія автомобіля ЗАЗ, оскільки він не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості руху, що вказує довжина його гальмівного шляху 11,90 м. Крім того, в результаті екстреного гальмування, застосованого водієм автомобіля ЗАЗ, його автомобіль занесло на смугу зустрічного руху, де він здійснив зіткнення з автомобілем під його (ОСОБА_2) керуванням, а також хотів їхати по зустрічній смузі руху дороги.

Під час апеляційного розгляду інспектор патрульної поліції ОСОБА_5 пояснив, що детально обставин справи не пам'ятає, але пригадує, що в Солом'янському району м. Києва оформляли ДТП. Хто відбирав пояснення у учасників ДТП, він не пам'ятає, оскільки він складав схему. Загальну ширину проїзної частини міряли. На тій ділянці дороги двосторонній рух, дорожньої розмітки не було. Як йому здається, водії зазначали два місця зіткнення. Уламки та осип були всюди, оскільки один з автомобілів мав значні пошкодження. Розташування транспортних засобів свідчило про те, що один з автомобілів в результаті удару відкинуло на зустрічну смугу руху, і тому вони (автомобілі) так розташовані. Перепон для оглядовості він (ОСОБА_5) не виявив, хоча був паркан, проїзна частина не освітлювалась. При оформленні матеріалів ДТП вони користувалися ліхтариком. На тій частині перехрестя при виїзді з вулиці на дорогу є знак 2.1 «Дати дорогу». Відповідно до Інструкції № 1395 прив'язка здійснювалась до трьох сталих предметів. Гальмівний шлях автомобіля ЗАЗ виміряли, і він становив 11.6 м, праве колесо 11,6 м, а ліва сторона зазначеного транспортного засобу - 11,8 м. Біля автомобіля внутрішня частина гальмівного шляху між колесами становила 1,1 м., а на початку - 1,45 м. Гальмівний шлях розпочався на відстані від бордюру 1,8 м. Перше місце зіткнення, яке зазначено на схемі, відстань від краю перехрестя становить 2,9 м. Друге місце зіткнення знаходиться на відстані 1,6 м. від краю бордюру зустрічної смуги руху. Осип був на місцях зіткнення, які зазначались обома водіями. ОСОБА_5 також зазначив, що швидкість руху автомобіля «ЗАЗ Ланос», на його думку, не перевищувала 60 км/год. На вулиці був мороз, але ожеледиці не було. Фотознімки, надані йому в суді апеляційної інстанції, відповідають схемі ДТП.

Зі схеми ДТП, яка підписана обома учасниками ДТП без будь-яких застережень та зауважень, на якій зафіксоване місце розташування транспортних засобів після зіткнення, вбачається, що загальна ширина проїзної частини 6.20 м, рух здійснюється у двох напрямках. Проїжджа частина не містить розмітки, а тому, з урахуванням положень ПДР України, ширина кожної смуги становить приблизно 3.10 м. при виїзді з вул.. Семенівської наявний знак 2.1 ПДР України - «Уступи дорогу». Зіткнення, зі слів водіїв, відбулося на відстані 2.90 м від правого краю дороги по напрямку руху автомобіля «ЗАЗ Ланос», та 1,60 м від лівого краю дороги на напрямку руху автомобіля «ЗАЗ Ланос».

При цьому, як вбачається зі зворотнього боку схеми та наданих фотокарток, на яких зафіксовані пошкодження автомобілів, зіткнення транспортних засобів відбулося передньою правою частиною автомобіля «ЗАЗ Ланос» та лівою боковою частиною автомобіля «Шкода Фабіа».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «ЗАЗ Ланос» отримав пошкодження передній бампер, решітка радіатора, капот. В результаті зіткнення транспортний засіб «Шкода Фабіа» отримав пошкодження передній бампер зліва, переднє ліве крило, передня фара.

Схема ДТП підписана обома водіями без будь-яких застережень (ас.2).

З огляду на викладене, пояснення водія ОСОБА_6, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 перекрив йому дорогу для руху по своїй смузі, є обґрунтованими. Окрім того, наявними даними спростовуються пояснення водія ОСОБА_2 про те, що він, виїжджаючи на перехрестя, впевнився в безпечності його проїзду.

Наявність пошкоджень в автомобілях свідчить саме про механізм ДТП, зазначений водієм ОСОБА_1

Окрім того, ОСОБА_1 до апеляційної скарги долучений висновок експертного автотехнічного дослідження від 15 лютого 2018 року № 16/2018, проведено на підставі копій наявних матеріалів справи, фотокарток з місця ДТП, постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 6 лютого 2018 року.

За висновками вказаного дослідження в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Шкода» державний номер НОМЕР_4, ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 16.11 ПДР України; в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля НОМЕР_5, ОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР України не вбачається (ас. 21-27).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час проведення дослідження перевірявся швидкісний режим автомобіля під керуванням ОСОБА_1 За результатами проведеного дослідження встановлено, що швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_1 перед гальмуванням була приблизно 43…45 км/год.

Величина повного зупиночного шляху автомобіля ЗАЗ при швидкості 50 км/год. становить приблизно 26…27 м.

З урахуванням того, що водій ОСОБА_1 побачив автомобіль «Шкода Фабія» на відстані приблизно 20-25 м, він не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування, з автомобілем «Шкода», який виїхав на його лінію руху.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що 9 грудня 2017 року о 00.20 год. в м. Києві на перехресті вул. Народної та вул. Семенівської, саме водій ОСОБА_3,керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив п. 16.11 ПДР України, оскільки рухаючись на другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення з даним транспортним засобом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена відповідальність за ст.. 124 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, пройшло більше 3 місяців, відповідно до положень ст.. 38 КУпАП адміністративне стягнення не може бути накладено на винну особу, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, постанова місцевого суду - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 6 лютого 2018 року, якою провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП..

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247, 38 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва