Провадження № 3/234/2369/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2018 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Демидова В.К., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з військової служби правопорядку Донецького зонального відділу Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області, іпн- НОМЕР_1 , місце служби і посада: військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , командир господарчого відділення взводу забезпечення, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , якому роз`яснені права та обов`язки ст. 268 КУпАП,-

- за ст. 172-20 ч.3 КУпАП ,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2018 року, о 22-00 годині, на території базового табору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_2 , що знаходиться у м. Краматорську Донецької області, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 прапорщик ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків служби у зоні проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської області в умовах особливого періоду, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.172-20 ч.3 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді винним себе не визнав та пояснив, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.07.2018 року № 159-НР, він знаходився в наряді з 10:00 год. 16.07.2018 року по 10:00 17.07.2018 року. Зазначене свідчить про те, що з 10:00 год. 17.07.2018 по 08:00 год. 18.07.2018 року у нього був вихідний. 17.07.2018 року о 20:10 год. він зустрівся у м. Краматорську за межами військової частини з ОСОБА_2 , з яким в кафе випив пляшку холодного безалкогольного пива. В зв`язку з тим, що він не взяв з собою ключів від орендованої ним квартири ( АДРЕСА_3 ), він разом з ОСОБА_2 вирушив в напрямку базового табору «Сармат». О 21:45 вони підійшли за 100 - 120 метрів до базового табору «Сармат», звідки він зателефонував до ОСОБА_3 та попросив його винести йому ключі від зазначеної квартири. О 22:00 ним та ОСОБА_2 зацікавився офіцер відділення організації охорони, патрульно- постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку у гарнізонах Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку молодший лейтенант ОСОБА_4 , який звинуватив його в тому, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби на території базового табору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в/ч НОМЕР_2 , що не відповідає дійсності, оскільки на територію базового табору «Сармат» він не заходив, був одягнутий в гражданській одяг та вжив лише одну пляшку безалкогольного пива. Згідно довідки Краматорського міського наркологічного диспансеру № 690 у нього після проведення біологічних обстежень біологічних середовищ (кров, сеча) було виявлено у видихаємому повітрі 1,04 % алкоголю, що також не відповідає дійсності, оскільки алкотестр Драгер він не продував, кров та сечу не здавав. Тестування здійснювалося за допомогою пластикового стакану. Пунктом 1 Розділу 11 Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я, МВС від 09.11.2015 р. №1452/735, встановлено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстаидартом. Між тим, спеціальний технічний засіб алкотестр Драгер , який використовувався інспектором поліції та медичними установами для визначення стану сп`яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України. Оскільки перевірка на стан алкогольного сп`яніння вірогідно проводилась за допомогою приладу «Драгер, то його показники не можуть вважатися допустимий доказом. Вважає, що застосування до нього статті 172-20 КУпАП є незаконним, оскільки його було затримано за межами військової частини базового табору « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у цивільному одягу, та не під час виконання ним обов`язків службовця, тому просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, а також надані суду докази в їх сукупності, суд вважає ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення за ст. 172-20 ч.3 КУпАП.

Згідност.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимогст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст..251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винність ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 172-20 ч.3 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ДНК № 1105 від 17 липня 2018 року, який складений компетентною особою і повністю відповідає вимогам ст..256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються довідкою щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, з якої вбачається, що 17 липня 2018 року, о 22 годині 15 хвилин в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» з метою консультації лікарем наркологом, ВСП ОСОБА_4 доставлений ОСОБА_1 . Після проведеної консультації, медичного огляду та лабораторних обстежень біологічних середовищ (кров, сеча) встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю , неускладненої. У видихаємому повітрі : 1,04 промилів алкоголю. Порушень складання довідки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів судом не встановлено.

Як вбачається з пояснень самого ОСОБА_1 , зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення ДНК № 1105 від 17 липня 2018 року, він свою провину у вчиненні вказаного правопорушення визнав у повному обсязі та зазначив, що він вжив 17 липня 2018 року, приблизно о 17-00 годині пиво. Окрім того, свою позицію щодо визнання ним своєї провини ОСОБА_1 виклав у особистій заяві від 17 липня 2018 року на адресу Краматорського міського суду Донецької області, в якій просив розглянути справу без його участі, вину визнав.

Стаття 172-20 ч.3 КУпАП України передбачає адміністративну відповідальність військовослужбовців за «розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.».

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію».

За змістом ч.1 ст.1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, особливий період пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У ч.4 ст.3 вказаного Закону зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Відтак, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Водночас ст.1 Закону №3543-ХІІ надано визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення ЗС України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Вищенаведене дає підстави стверджувати, що як у проміжки між періодами проведення мобілізації, так і на даний час - у державі стан особливого періоду не припинився.

Посилання особи, що притягнується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що з 10:00 год. 17.07.2018 по 08:00 год. 18.07.2018 року у нього був вихідний та на територію базового табору «Сармат» він не заходив, суд не бере до уваги, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби в т.ч., на шляху прямування на службу або зі служби.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч.3 КУпАП, підтверджується сукупністю наведених вище доказів та він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, особу правопорушника, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 5 п.12 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ст. 172-20 ч.3 КУпАП ,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні адміністративного правопорушення за ст. 172-20 ч.3 КУпАП та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3655,00 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень 00 коп.) (рахунок 0059, отримувач держбюджет, код платежу 21081100, , МФО 834016, банк ГУ ДКС в Дон.обл.).

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд.

Суддя: В.К.Демидова