Номер провадження: 33/785/861/18
Номер справи місцевого суду: 496/1775/18
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2018 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., при секретарі судового засідання Тьосовій Я.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3, прокурора - Корнієнко Є,В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 30.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 30.05.2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, мешканку АДРЕСА_1, працюючу лікарем загальної практики - сімейним лікарем 8 територіального вузлу урядового зв'язку та захисту інформації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Біляївським РВ ГУ ДМС України в Одеській області 24.06.2016 року,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, та до неї застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнана винною в тому, що вона, будучи посадовою особою Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, займаючи посаду лікаря загальної практики - сімейний лікар 8 територіального вузла урядового зв'язку та захисту інформації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, 17.06.2017 року, розуміючи негативні наслідки, які могли настати для її сина ОСОБА_4 за фактом нез'явлення останнього на військову службу, протиправність свого рішення та правові наслідки його прийняття, усвідомлюючи та бажаючи їх настання, в умовах реального конфлікту інтересів, прийняла рішення і видала офіційний - довідку №152/1 (довідку) для громадянина ОСОБА_4 в тому, що той, начебто, потребує звільнення від обов'язків військової служби строком на три доби, завіривши останню своєю печаткою.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинила корупційне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі через відсутність адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначає, що вона не належить до суб'єктів адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, виконувала свої професійні обов'язки лікаря та видала довідку, яка носить рекомендаційний, суто медичний, характер, а рішення щодо звільнення від обов'язків військової служби приймає безпосередній начальник військовослужбовця, у підпорядкуванні якого останній перебуває.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення районного суду залишити без змін; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Так, суд розглянув справу згідно з вимогами КУпАП, дослідив матеріали справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Так, винуватість ОСОБА_2 підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме: довідкою від 17.06.2017 року; актом службового розслідування Військової академії від 04.08.2017 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_4; відповіддю 8 територіального вузлу урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 24.04.2018 року № 58/04-548; строковим трудовим договором з працівником від 26.12.2017 року; листом-відповіддю № 58/01-691 від 01.08.2017 року 8 територіального вузлу урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 24.04.2018 року № 58/04-548; витягом з наказу від 28.12.2015 року № 246-ос; витягом з наказу начальника Військової академії № 197 від 29.08.2016 року; витягом з наказу Міністерства Оборони України по особовому складу № 725 від 05.08.2016 року; поясненнями ОСОБА_2

Статтею 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме: за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до цієї статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Отже, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1/ наявність в особи приватного інтересу; 2/ наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3/ наявність впливу цієї суперечності на об'єктивність або неупередженість рішення; 4/ наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому має бути чітко визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи; в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №355 від 10.05.2018 року, складеному старшим оперуповноваженим відділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ Шерокоступом О.С., (а. с. 6-12), та постанови районного суду від 30.05.2018 року (а. с. 123-125), повністю зазначено й розкрито зміст зазначених вище факторів, без яких реальний конфлікт інтересів відсутній та встановлено, що ОСОБА_2, займаючи посаду лікаря загальної практики - сімейний лікар 8 територіального вузла урядового зв'язку та захисту інформації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, 17.06.2017 року, розуміючи негативні наслідки, які могли настати для її сина ОСОБА_4 за фактом нез'явлення останнього на військову службу, протиправність свого рішення та правові наслідки його прийняття, усвідомлюючи та бажаючи їх настання, в умовах реального конфлікту інтересів, прийняла рішення і видала офіційний - довідку №152/1 (довідку) для громадянина ОСОБА_4 в тому, що той, начебто, потребує звільнення від обов'язків військової служби строком на три доби, завіривши останню своєю печаткою.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не належить до суб'єктів адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, виконувала свої професійні обов'язки лікаря та видала довідку, яка носить рекомендаційний, суто медичний, характер, а рішення щодо звільнення від обов'язків військової служби приймає безпосередній начальник військовослужбовця, у підпорядкуванні якого останній перебуває.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 28.12.2015 прийнята на роботу лікарем загальної практики - сімейним лікарем (11 тарифний розряд) амбулаторії за строковим трудовим договором, строком на один рік, з 01.01.2016 року(а. с. 85); строковим трудовим договором від 26.12.2017 року ОСОБА_2 прийнята на роботу до 8 територіального вузла урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України за професією (посадою) лікар загальної практики - сімейний лікар амбулаторії, строком на 1 рік з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року (а. с. 86-87); згідно відомості доведення до особового складу управління змісту статті 172-6 КУпАП, статті 20 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ОСОБА_2 ознайомилася з зазначеними вимогами 25.07.2014 року (а. с. 88).

Відповідно до наказу №161 від 29.02.2016 року визначено порядок видачі закладами охорони здоров'я Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України документів, що є підставою для звільнення від виконання службових обов'язків військовослужбовців Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України.

Документом, що засвідчує тимчасову непрацездатність військовослужбовця Держспецзв'язку, є довідка про тимчасову непрацездатність військовослужбовця Держспецзв'язку (далі - довідка про тимчасову непрацездатність), що є підставою для звільнення військовослужбовців Держспецзв'язку від виконання службових обов'язків через тимчасову непрацездатність, довідка про тимчасову непрацездатність видається лікарями (фельдшерами) закладів охорони здоров'я Держспецзв'язку, в яких військовослужбовці Держспецзв'язку перебувають на медичному обслуговуванні, при пред'явленому паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатної особи.

Довідка про тимчасову непрацездатність засвідчується підписом (підписами) лікаря (лікарів) чи фельдшера, завіряється печатками лікаря (лікарів) і закладу охорони здоров'я Держспецзв'язку та реєструється в журналі реєстрації довідок про тимчасову непрацездатність.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є особою, яка прирівнюються до особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Пунктом 3 частиною 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що згідно п. 7 ст. 12 Закон України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», у разі виникнення конфлікту інтересів під час виконання службових повноважень військовослужбовець, державний службовець чи інший працівник Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України зобов'язаний негайно доповісти про це своєму безпосередньому начальникові. Безпосередній начальник такої особи зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, шляхом доручення виконання відповідного службового завдання іншій посадовій особі.

Тобто, в даному випадку передбачено порядок врегулювання конфлікту інтересів, однак, ОСОБА_2 ним не скористалась.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи посадовою особою Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України допустила порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», допустила порушення встановлених законом обмежень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, чим вчинила корупційне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що у матеріалах справи міститься і в судовому провадженні повністю доведено дані, які свідчать про об'єктивні та суб'єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між приватними інтересами ОСОБА_2 та її службовими повноваженнями як лікаря загальної практики - сімейного лікаря щодо видачі довідки про те, що її син ОСОБА_4 потребує звільнення від службових обов'язків з 17.06. до 19.06.2017 року.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що у судовому рішенні наведено належні і достатні мотивів його ухвалення, тому, вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 30.05.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та до неї застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області А.І. Кадегроб