АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 9 січня 2018 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді заступника голови правління компанії «Інтербудмонтаж», який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 14 грудня 2017 року о 22.42 год. керував автомобілем «Range Rover» державнийномерний знак НОМЕР_1 по вул. Є.Сверстюка 2Б в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а також порушено норми вимог ст. ст. 245, 248, 268 КУпАП, оскільки, як зазначає апелянт, суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формалізовано та спрощено. Окрім того, апелянт вказав про те, що оскаржувана постанова не підписана суддею Гончаруком В.П., а секретарем, на третій сторінці оскаржуваної постанови не зазначено прізвища та ініціалів особи, яка підписала постанову.

Крім того, апелянт наголошує, що працівниками патрульної поліції в порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі не зазначено частину статті 130 КУпАП, а після ознайомлення з матеріалами справи був здивований, що вказаний недолік, шляхом внесення невідомою особою змін, був виправлений, тобто, дописано частину статті 130 КУпАП, а також у письмових поясненнях осіб, як вказані працівниками поліції свідками його (ОСОБА_2.) відмови, не вказано адреси їх проживання, а також відсутні відомості про документи, які б посвідчували їх особу на момент залучення як свідків.

Окрім того, апелянт звертає особливу увагу на те, що судом взагалі не з'ясовані обставини конфлікту з поліцією та проігноровані факти, які підтверджують те, що він не вчиняв правопорушення, і не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння. Через упереджене ставлення до нього він не довіряв алкотестерам, оскільки на них не було жодних сертифікатів. Також суд не звернув уваги на те, що працівниками поліції грубо порушено вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки він не був ними направлений до закладу охорони здоров'я для огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, опитавши інспектора патрульної поліції, свідків, які перебували на місці пригоди, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова місцевого суду скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 106223, який складений 14 грудня 2017 року о 23.02 год. в м. Києві по вул. Є. Сверстюка, вбачається, що 14 грудня 2017 року о 22.42 год. в м. Києві по вул. Є. Сверстюка, 2Б, водій ОСОБА_2 керував а/м RANGEROVER державний номерний знак з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що після переговорів повертався додому. По дорозі додому був зупинений працівниками поліції. Після зупинки він вийшов з автомобіля, на вимогу працівників поліції пред'явив документи. Працівники поліції запідозрили, що він перебуває з ознаками сп'яніння. Він заперечував це, але поліцейські у грубій формі наполягали на тому, що він перебуває у стані сп'яніння. Він обурився, виникла словесна перепалка з працівниками поліції. Згодом працівники поліції запитали його, чи відмовляється він від проходження огляду для визначення стану сп'яніння. При цьому працівники поліції нічого йому не пропонували, однак повторювали те ж саме, на що він працівникам поліції відповів, якщо вони себе будуть таким чином поводити, то він (ОСОБА_2.) нічого проходити не буде. Працівники поліції склали протокол. Огляд у лікаря-нарколога інспекторами поліції не пропонувався. Випадкові перехожі засвідчили і все, приїхав його (ОСОБА_2.) син, він (ОСОБА_2.) підписав протокол, видали тимчасовий дозвіл на прав керування транспортним засобом, та працівники поліції пояснили йому, що він буде захищати свої права в суді. На момент, коли відбувалась подія, свідки перебували в 5 метрах від автомобіля, він (ОСОБА_2.) перебував біля автомобіля. В присутності свідків медичний огляд не пропонували. Будь-які роз'яснення працівниками поліції не проводились.

Допитаний за клопотанням захисника ОСОБА_1 інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду пояснив, що ОСОБА_2 знайомий йому, як правопорушник. Наприкінці 2017 року надійшов виклик по лінії «102» з повідомленням, що водій створює аварійні ситуації на дорозі. Свідки, які повідомили про водія, переслідували останнього. Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції при заїзді на вул.. Сверстюка. Перед тим сигналили водію, повідомляли про зупинку в гучномовець, але водій не зупинявся. Точне місце зупинки водія, він не пам'ятає, але пригадує, що це було приблизно біля готелю, за світлофором. Після зупинки транспортного засобу попросили у водія документи, а в ході спілкування з останнім, виявили ознаки алкогольного сп'яніння. Запропонували водію пройти тест за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», а також проїхати до лікаря-нарколога в медичний заклад. При цьому водій погоджувався пройти тест за допомогою приладу «Драгер». В їхньому екіпажі патрульної поліції не було приладу, але коли «Драгер» доставили іншим екіпажем патрульної поліції, то ОСОБА_2 зіпсував 4 мундштуки та посилався на те, що то трубка не ціла, то дайте сертифікат, то ще щось. При цьому сертифікат на прилад ОСОБА_2 також надавався. ОСОБА_2 відмовився також від проходження огляду у лікаря-нарколога. Склали адміністративний матеріал, що особа відмовилась на вимогу працівника поліції у встановленому законом порядку проходити огляд для визначення стану сп'яніння. Свідками події були особи, які безпосередньо здійснювали виклик на лінію «102». Вся процедура, а саме пропонування проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога для визначення стану алкогольного сп'яніння, відбувалась в присутності свідків, у яких відібрали пояснення, та особи яких були встановлені за допомогою водійських посвідчень або паспорту, детально він не пам'ятає. Свідками були чоловік та дружина, їх адреса проживання с. Крюківщина, але місце проживання свідків не встановлювали. Все фіксувалось на його (свідка) нагрудний відеореєстратор. Адміністративний матеріал складали по часу близько 1-2 години, детально не пам'ятає. З водієм ще виник конфлікт. Потім приїхав син, і все було потім спокійно. Водію пропонувалось все відповідно до процедури, права, які передбачені ст. 268 КУпАП, та ст. 63 Конституції України роз'яснювали ОСОБА_2 Частину статті 130 КУпАП не зазначали у протоколі, оскільки в них на той час не було можливості перевірити по базі вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, це можливо було перевірити за допомогою відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції м. Києва. Інших адміністративних матеріалів за порушення ОСОБА_2 ПДР України не складали, автомобіль не блокували. Рапорт ними не складався, оскільки була відеофіксація правопорушення.

Допитаний за клопотанням захисника ОСОБА_1 свідок ОСОБА_4 пояснив, що особа ОСОБА_2 йому відома, як особа, яка була зупинена працівниками патрульної поліції. Він разом з дружиною рухались на своєму автомобілі по Броварському проспекту в напрямку м. Києва. Коли вони проїжджали контрольний пункт, рухаючись по другій смузі руху, справа їх автомобіль обігнав транспортний засіб «LANDROVER DISCOVERY», який перестроївся з другої смуги руху в першу, відгальмувався перед транспортним засобом «Volkswagen». Автомобіль«виляв» дорогою, і вони запідозрили водія, що останній керує транспортним засобом в стані сп'яніння. Водій продовжував їхати, але він привернув їх увагу, оскільки створював аварійні ситуації. На АЗС «WOG» автомобіль зупинився, водій вийшов, обійшов автомобіль, відстань між його автомобілем та їхнім (ОСОБА_4) автомобілем становила близько 150 метрів, і він (ОСОБА_4) по поведінці водія зробив висновок, що водій п'яний. При цьому водій сів за кермо і поїхав далі, після чого він (ОСОБА_4) зателефонував на «102». Згодом з ними зв'язались працівники поліції. Наступна зупинка водія була на стоянці «McDonald's», і водій знову поїхав. Після цього на зв'язок вийшла патрульна поліція, і останні переслідували водія до моменту зупинки. Водію подавали сигнали в гучномовець, звукові сигнали, і він зупинився тільки по вул. Окіпної за готелем або біля готелю, детально не пам'ятає. Автомобіль водій зупинив самостійно, припаркувався. Після того, як водій вийшов з транспортного засобу, все було видно і без «Драгеру». У нього (ОСОБА_4) таке склалось враження, що водій не розумів взагалі, що відбувається. Він та дружина підійшли до працівників поліції і запропонували самі себе, як свідків. На вулиці було близько 0 градусів. Вони з дружиною близько до водія не підходили. Водій до них звертався, хто вони такі, а потім через певний проміжок часу водій їх не впізнавав, мова його була незрозумілою, руками володів погано. Працівники поліції запропонували водію пройти тест за допомогою приладу «Драгер», але спершу водій взагалі не хотів виходити з автомобіля, знову сів за кермо і почав його заводити. Працівники поліції попереджували водія, що в разі його непокори будуть вимушені застосувати силу. Водій намагався пройти тест за допомого приладу «Драгер», але зіпсував працівникам поліції 2 чи 3 трубки, кидав їх, до них з дружиною зухвало звертався з питанням, хто вони такі. Від проходження тесту за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі водій відмовився. Працівники поліції склали протокол, вони з дружиною підписали пояснення. Приладу «Драгер» у першого екіпажу патрульної поліції не було, його чекали, процедура вся зайняла тривалий час, оскільки тільки спілкування з водієм тривало майже годину. Працівники поліції встановлювали їхні з дружиною особи за допомогою водійських посвідчень, і вони зазначали фактичну адресу місця проживання - с. Крюківщина, оскільки там їх дача - приватний будинок. Номерний знак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , він не пам'ятає, як не пам'ятає і дату самої події. Особисто з ОСОБА_2 він не спілкувався.

Допитана під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника ОСОБА_5 свідок ОСОБА_6 пояснила, що дату події не пам'ятає, але пригадує, що разом з чоловіком були ініціаторами здійснення виклику на лінію «102» з повідомленням про те, що водій керував транспортним засобом, як їм здалося, або в стані сп'яніння. Після робочого дня вона разом з чоловіком катались на автомобілі по м. Києву в нічну пору доби. В районі Броварського проспекту автомобіль обігнав їх транспортний засіб з порушенням ПДР України, з третьої смуги руху перестроївся в першу. Згодом автомобіль зупинився, і водій, який вийшов з автомобіля, обійшов автомобіль, тримаючись за нього, далі сів за кермо і продовжив рух. Їй здалося, що водій або в стані сп'яніння, або щось з ним не так. Вони з чоловіком зателефонували на лінію «102», після чого продовжили рух за цим автомобілем на відстані приблизно 150 м, але близько не під'їжджали, оскільки раніше в них була ситуація, що по ним стріляли. Згодом із ними зв'язались працівники поліції, і вони повідомили, де автомобіль, а далі рухались за автомобілем поліції, які переслідували транспортний засіб ОСОБА_2 з увімкненими проблисковими маячками. Після зупинки транспортного засобу десь біля готелю, до нього підійшли працівники поліції, а потім і вона з чоловіком. Вікна автомобіля були відкриті, відчувався запах алкоголю. Бачила, що водій знову сів в автомобіль, завів його, а потім заглушив. Чи сам заглушив, чи поліція, не пам'ятає. Водій комусь телефонував. Потім під'їхав екіпаж з «Драгером». Водій готовий був пройти огляд, відкривав дві трубки, забував, згодом просив ще. І при цьому працівники поліції поводили себе коректно. Чула, що він то погоджувався, то ні. Працівники поліції йому говорили, що або відмовся, або пройди. В її присутності водій огляд на стан сп'яніння за допомогою «Драгеру» не проходив. Чи погоджувався водій пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», чи проїхати до медичного закладу на прохання працівників поліції, стверджувати однозначно не може, оскільки не весь час перебувала на місці події, так як було холодно, і вона певний час перебувала в салоні транспортного засобу, і цих обставин не чула. Події відбувалися після 21 год. десь до першої години ночі. Працівниками поліції було складено протокол, вони з чоловіком розписались в поясненнях, вказали адресу фактичного проживання і поїхали.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_6, в яких остання зазначила, що водій відмовився проходити повірка на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в її присутності (ас. 3).

Після оголошення вказаних пояснень з метою усунення суперечностей з поясненнями, даними вказаним свідком в суді апеляційної інстанції, свідок вказала, що пояснення вона писала власноручно, але що і як писати говорив працівник поліції.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, пояснень ОСОБА_2, усунення суперечностей в поясненнях працівника поліції та свідків, судом апеляційної інстанції неодноразово протягом тривалого часу витребовувався відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, на наявність якого посилався і сам інспектор патрульної поліції ОСОБА_3

Проте, всупереч вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, якою передбачено, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, відеозапис на запит Апеляційного суду міста Києва з Управління патрульної поліції м. Києва не надійшов, як і не надійшла будь-яка відповідь щодо його наявності чи відсутності, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості підтвердити чи спростувати пояснення опитаних у справі осіб.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить такого висновку.

Так, статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп'яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

При цьому згідно до положень ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу 1 вищевказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, як вбачається з пояснень ОСОБА_2, свідка ОСОБА_8, вказані положення нормативно-правових актів працівниками поліції не дотримані, оскільки у разі незгоди ОСОБА_2 пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», належних, достатніх та допустимих доказів того, що останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладах охорони здоров'я, матеріали справ не містять.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23- рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, відсутність допустимих, достатніх та належних доказів про дотримання працівниками поліції процедури, встановленої ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 106223 від 14 грудня 2017 року та постанові суду, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 9 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., - скасувати із закриттям провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених у протоколі серії БД № 106223 від 14 грудня 2017 року.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва