КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/491/2018 Головуючий в 1-й інстанції: Кондратенко О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 10 грудня 2018 року апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року про закриття провадження в справі щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Плесецьке Васильківськогорайону Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року, провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, закритоу зв'язку з відсутністю в події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою, 11 квітня 2018 року дільничим Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві складено протокол про те, що 05 квітня 2018 року ОСОБА_4 перебуваючи по вул. Стрілецькій, 13 у м. Києві, здійснив відносно своєї дружини ОСОБА_2 фізичне та психологічне насильство, дії якого супроводжувались сімейним насильством та образою шляхом застосування нецензурної лексики, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_4 та доданих до нього доказів, а також інших даних, які встановлювались в судовому засіданні, не вбачається що ОСОБА_4 вчинив фізичне чи психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2

Не погодившись з прийнятим судом рішенням, представником потерпілої ОСОБА_2 - адвокатом ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржувану постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року скасувати та притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, оскільки постанова прийнята з грубим порушенням норм процесуального права та матеріального, є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги представник ОСОБА_3 вказує, що суд не надав належної оцінки доказам вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, письмової заяви ОСОБА_2, письмовим поясненням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, письмовим поясненням ОСОБА_2 щодо обставин події, яка трапилася 05 квітня 2018 року, витягу з АРМ 102 від 05 квітня 2018 року щодо опису події, виклику швидкої медичної допомоги, характеру та ступеню нанесених ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, консультативному висновку № 1290 від 05 квітня 2018 року Київської обласної клінічної лікарні щодо характеру тілесних ушкоджень ОСОБА_2

Разом з тим, суд першої інстанції, приймаючи рішення про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_4 поклав в основу лише його пояснення, яке ґрунтується на припущеннях та не має жодних доказів, а докази з боку потерпілої ОСОБА_2 залишив поза увагою.

В судове засідання потерпіла у встановленому законом порядку викликана не була.

Захисник ОСОБА_3 також вказує й на порушення з боку суду першої інстанції строків розгляду справ даної категорії.

10 вересня 2018 року на розгляд Апеляційному суду міста Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на вищевказану постанову районного суду.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.09.2018, розгляд даного провадження ( № 33/796/2759/2018 ) визначено судді - Юрдизі О.С.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

За правилами частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також згідно опублікованого в газеті «Голос України» повідомлення, Київський апеляційний суд розпочав свою роботу з 03 жовтня 2018 року.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», справи про адміністративні правопорушення з апеляційними скаргами, які були подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області й у встановленому законом порядку не розглянуті, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями цього суду.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.10.2018, розгляд даного провадження (№ 33/824/491/2018) визначено судді - Жук О.В.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, потерпілої ОСОБА_2 та її представників ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтримали подану апеляцію та просили її задовольнити, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 98006, 05 квітня 2018 року за адресою: вул. Стрілецька, 13 в м. Києві, ОСОБА_4 здійснив відносно своєї дружини ОСОБА_2 фізичне та психологічне насильство, дії якого супроводжувались сімейним насильством та образою нецензурними словами. При цьому ОСОБА_4 в зазначеному протоколі пояснив, що не вбачає в своїх діях правопорушення та не вчиняв сімейного насильства / а.с. 1/.

Згідно копії протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_2 вказала що іі чоловік ОСОБА_4 05 квітня 2018 року по дорозі з с. Софіївська Борщагівка до вул. Стрілецької, 13, в м. Києві спричинив їй тілесні ушкодження. В заяві потерпілої зазначені аналогічні дані / а.с.2-4/

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 повідомила, що насильницькі дії з боку її чоловіка ОСОБА_4 виразились в тому, що він застосував до потерпілої фізичне насильство в салоні автомобіля, спричинивши їй тілесні ушкодження. Психологічне насильство, з боку ОСОБА_4 виразилось в застосуванні до потерпілої нецензурної лексики.

При цьому ОСОБА_2 вказала, що в салон автомобіля свого чоловіка сіла добровільно, так як мала намір з ним помиритись та запросила його відвідати разом концерт. ОСОБА_4 повинен був відвезти ОСОБА_2 після роботи в салон краси, однак по дорозі вони посперечались, він забрав її мобільний телефон і коли ОСОБА_4 зупинився на світлофорі, ОСОБА_2 намагалась вийти з автомобіля. Однак чоловік не дав їй цього зробити, застосовуючи нецензурну лексику по відношенні до неї та утримуючи її в салоні авто. При цьому ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_4 спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій щоці та ударив її в голову. Після цього, потерпіла злякалась і намагалась заспокоїти чоловіка й сама поводилась спокійно. В подальшому ОСОБА_4 привіз потерпілу до салону краси та продовжив грубо з нею поводитись, сварився, не давав можливості зайти в кабінет косметолога. Після того, як ОСОБА_2 зайшла в процедурний кабінет, вона попросила ОСОБА_6 викликати швидку допомогу, оскільки погано себе почувала.

Під час апеляційного розгляду потерпіла вказала, що насильство ОСОБА_4 вчинив щодо неї по вул. Стрітенська, 13, в м. Києві, біля салону краси.

ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду пояснив суду, що не вбачає в своїх діях ознак застосування до ОСОБА_2 фізичного чи психологічного тиску, так як саме вона провокує конфлікти у зв'язку з поділом будинку. 05 квітня 2018 року він будучи за кермом свого автомобіля віз дружину ОСОБА_2 до салону краси, однак по дорозі вони посперечались, і вона захотіла вийти з салону авто, яке рухалось. ОСОБА_4 боячись за її життя та здоров'я, намагався утримати її на місці та одночасно керувати своїм транспортним засобом. ОСОБА_4 вважає, що фізичний біль він міг спричинити своїй дружині, коли намагався утримати її в салоні автомобіля. В подальшому він провів ОСОБА_2 до салону краси, де вони продовжували сваритись. Через деякий час, коли ОСОБА_2 була в кабінеті косметолога, приїхала швидка допомога та працівники поліції і він поїхав до відділення поліції. ОСОБА_4 стверджує, що дружина його обмовляє та сама провокує конфлікт через поділ майна, так як вони мають намір розлучитись, а свідки у справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є подругами її дружини.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду повідомили, що вони є співробітниками салону краси «Східна косметологія», який розташований за адресою: вул. Стрітенська, 13, в м. Києві.

5 квітня 2018 року вони були свідками конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Коли потерпіла зайшла в приміщення салону, вона була заплакана, мала скуйовджене волосся, а її щока була бурого кольору. ОСОБА_4 поводив себе агресивно. Коли ОСОБА_2 зайшла в кабінет косметолога, то не змогла розпочати процедуру, оскільки їй було погано і ОСОБА_6 попросила адміністратора ОСОБА_5 викликали швидку допомогу, яка приїхала через 30 хвилин. В подальшому ОСОБА_5, на пропозицію лікарів, викликала працівників поліції і вони забрали ОСОБА_4 з салону.

Вказані свідки не змогли нічого пояснити про події, які відбувалися до того, як ОСОБА_2 і ОСОБА_4 зайшли до приміщення салону, та у зв'язку з чим між ними виник конфлікт.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Аналізуючи наявні докази, приходжу до висновку, що за указаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою: м. Київ, вул. Стрілецька, 13 ні ОСОБА_2, ні допитані свідки не вказували про вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на заподіяння фізичного чи психологічного насилля потерпілій. Сам ОСОБА_4 категорично заперечив вчинення насильницьких дій щодо ОСОБА_2 Медичні документи, надані представником потерпілої, не доводять застосування насильства саме ОСОБА_4 Відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає за дії, що не потягли спричинення тілесних ушкоджень.

Враховуючи викладене, вважаю, що висновки суду першої інстанції про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є законними та обґрунтованими.

Тому, апеляційна скарга представника потерпілої не підлягає задоволенню, а постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року про закриття провадження відносно ОСОБА_4 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в події і складу адміністративного правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук