Справа № 464/1680/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/783/709/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з його слів проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,на постанову суддіГалицького районного суду м.Львова від 05 червня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2визнано винним у тому, що він 25.03.2018 року о 09 год. 25 хв. у м.Львові на перехресті пр. Чорновола вул. Під Дубом керував автомобілем «Volkswagen», р.н. JBG 221, та відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в установленому законом порядку у медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 05 червня 2018 року, судові витрати розподілити в порядку, встановленому законом.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього був складений з порушенням процедури, а відтак вказаний протокол не є допустимим доказом, а оскаржувана постанова, що базується на протоколі та на поясненнях свідків, щодо упередженості яких є сумніви, на його переконання, підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Як зазначає особа, яка подала апеляційну скаргу, при прийнятті оскаржуваної постанови суддею було порушено положення ст.ст.251, 279 КУпАП, а відтак всупереч приписам ст.245 КУпАП при розгляді справи не було повно і обєктивно зясовано обставини та не розглянуто справу у точній відповідності із законом.

Окрім цього, ОСОБА_2 звертає увагу й на те, що при розгляді справи не було належним чином його повідомлено про дату і місце розгляду справи, що, на його думку, унеможливило реалізацію ним передбачених ст.268 КУпАП прав.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав свої апеляційні вимоги та зазначив, що 25 березня 2018 року близько 09 год. 25 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen», р.н. JBG 221. В автомобілі окрім нього також була свідок ОСОБА_4. На пр.Чорновола-вул.Під Дубом безпідставно зупинили його працівники поліції, адже він не порушував Правил дорожнього руху, тому такі дії працівників поліції були незаконними. За його словами, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_2 бажав пройти огляд в медичному закладі, в чому йому відмовили. Після чого оформили протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан спяніння.

Апеляційний суд оцінює критично наведені показання ОСОБА_2 в частині заперечення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, які розцінюються як спосіб уникнення правопорушником відповідальності за вчинене, та незважаючи на невизнання правопорушником вини така стверджується належними й допустимими доказами, які у своїй сукупності є достатніми для підтвердження наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25 березня 2018 року серії БД№043582 (а.с.1), 25 березня 2018 року о 09 год. 25 хв. у м.Львові на пр.Чорновола-вул.Під Дубом водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Volkswagen», р.н. JBG 221, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку категорично відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_2 ознайомився, про що проставив у відповідній графі свій підпис та зазначив в ньому, що підстава зупинки незаконна, їхав на дозволений сигнал світлофора.

Оскільки відомості протоколу про адміністративне правопорушення зазначаються працівниками поліції зі слів особи, відносно якої він складається, помилково зазначена адреса проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, замість вірної АДРЕСА_1, апеляційний суд не вважає істотним порушенням, даний недолік був усунений в суді першої інстанції, відтак такий не є підставою для скерування протоколу від 25 березня 2018 року серії БД№043582 до органу поліції для належного оформлення.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак, як зазначено ОСОБА_2 у судовому засіданні, такий фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено випадки зупинки працівниками поліції транспортних засобів, зокрема у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху .

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі від 25 березня 2018 року серії АР №604735 (а.с.6), підставою для зупинки та перевірки водія автомобіля «Volkswagen», р.н. JBG 221, стало порушення останнім вимог п.п.8.7.3 ґ ПДР, зокрема ОСОБА_2 25 березня 2018 року о 09 год. 35 хв. у м.Львові на пр.Вячеслава Чорновола-вул.Під Дубом здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, а саме жовтий.

Дана постанова у встановленому законом порядку на час розгляду апеляційної скарги не скасована, а дії працівників поліції ОСОБА_2 оскаржені не були, що підтвердив у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, відтак в апеляційного суду немає підстав не надавати віри вказаним доказам.

Письмовими поясненнями свідки ОСОБА_5 (а.с. 5) та ОСОБА_6 (а.с.4) підтвердили, що 25 березня 2018 року близько 09 год. 40 хв. у м.Львові на вул. Під Дубом, 2 їх було запрошено в якості свідків при огляді водія на стан спяніння. ОСОБА_2 було запропоновано огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що останній категорично відмовився, що стверджується долученим до матеріалів справи відео з нагрудної камери працівника поліції.

Безпідставними є твердження ОСОБА_2 щодо упередженості пояснень свідків, у тому числі свідка ОСОБА_5, в письмових поясненнях якого в графі місця проживання зазначено «Личаківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області», дані відомості внесені у відповідну графу помилково, адже як вбачається зі змісту письмових пояснень свідка ОСОБА_5 дані відомості стосуються його паспортних даних, зокрема, яким органом виданий паспорт (а.с.5).

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністра внутрішніх справ України та Міністра охорони здоров'я України, від 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому - Інструкцією), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції,і проведення такого огляду,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

Згідно з п.1 Розділу І Інструкції, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Пунктом 6 Розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до положень п.2.5. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за що передбачено адміністративну відповідальність.

Як чітко видно з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на такому зафіксовано, як водій автомобіля «Volkswagen», р.н. JBG 221, ОСОБА_2 в присутності працівників поліції та двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 категорично без жодних зауважень та побажань пройти огляд в медичному закладі відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння, що спростовує і показання допитаної апеляційним судом свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що 25 березня 2018 року близько 09 год. 25 хв. ОСОБА_2 бажав пройти огляд в медичному закладі.

На переконання апеляційного суду, невідповідність часу, яка зображена на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, а саме «8:40» з часом складання протоколу серії БД№043582 «9:40» не заперечує факту зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 працівниками поліції та після встановлення ними всіх обставин, складання поліцейським УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_7 зазначеного протоколу, та не може свідчити про недопустимість такого доказу.

Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів видно, що ОСОБА_2, будучи особою, яка володіє посвідченням водія, а відтак знаннями Правил дорожнього руху, якому відомі обовязки водія, в тому числі в проходженні на вимогу поліцейського в установленому порядку огляду з метою встановлення стану спяніння, та наслідки відмови від такого проходження, відмовився від огляду, що формує собою самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_2 про те, що після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції тимчасово не затримав його транспортний засіб, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак такі не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Під час апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено факту порушення працівниками поліції наведеного вище Порядку та Інструкції, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

На переконання апеляційного суду, суддею першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано всі обставини справи, надано належну оцінку зібраним доказам, відтак доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Згідно із ч.1ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Частиною другою ст.276 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем проживання правопорушника.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення місце вчинення правопорушення є пр.Чорновола-вул.Під Дубом в м.Львові, що відповідно до адміністративно-територіального поділу м.Львова відноситься до Галицького району, відтак матеріали протоколу відносно ОСОБА_2 обґрунтовано було скеровано для розгляду до Галицького районного суду м.Львова постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 31 травня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як зазначає у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 про судове засідання 05 червня 2018 року його повідомили телефонограмою 04 червня 2018 року, водночас смс-повідомлення аналогічного змісту одержане ним цього ж дня о 17 год. 15 хв., що, на його думку, унеможливило реалізацію ним передбачених ст.268 КУпАП прав.

Поряд з тим, як вбачається з оскаржуваної постанови судді Балагуш Р.Т. брав участь у судовому засіданні 05 червня 2018 року, надавав пояснення суду під час судового розгляду та жодних клопотань щодо необхідності відкладення судового засідання для ознайомлення з матеріалами справи, залучення адвоката та виклик свідків ним не подавались, відтак апеляційний суд не вбачає істотного порушення вимог процесуального закону, що мало наслідком порушення прав особи-правопорушника.

Обираючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 05 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1