Справа № 456/3026/18 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 33/811/328/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Партики І. В., з участю ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року,

встановив:

постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 352,40 грн. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 21.07.2018 року о 04:00 год. по вул. Львівській, 121 у м. Стрию, Львівської області, керував транспортним засобом марки «БМВ730», р. н. МІ094ЕК, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка не відповідає дійсності, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності свідків ОСОБА_3 В,, ОСОБА_4, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

На зазначену постанову захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис події адміністративного правопорушення та особу, яка його здійснила. Відеозапис не містить даних про складення протоколу про адміністративне правопорушення, його підписання свідками та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У матеріалах справи відсутні дані про передачу транспортного засобу іншій особі. Зазначає, що спеціальний технічний засіб, за допомогою якого ОСОБА_1 пропонувався пройти огляд на стан спяніння не входить до Переліку спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного спяніння, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 року №33. Суд першої інстанції не допитав свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вказує, що ці свідки є вигаданими. Суд необґрунтовано визнав пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що заслуговують на увагу. У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан спяніння. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки він складений інспектором поліції ОСОБА_7, а пропозиція про проходження огляду на стан спяніння здійснювалась інспектором поліції ОСОБА_8

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 В, та ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові судді обставинах, підтверджується, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №228163 від 21.07.2018 року (а.с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_9 (а.с. 4, 5), які підтвердили факт відмови його від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та у медичному закладі, відеозаписом з камер спостереження працівників поліції (а.с. 2), згідно з яким ОСОБА_1 В, відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Доводи скаржника про те, що свідки, вказані в протоколі є вигаданими, оскільки у матеріалах справи вказані невірні адреси їхнього проживання, вважаю голослівними.

В матеріалах справи містяться повідомлення, які надсилалися на адресу свідків, і які повернулися на адресу суду з причини закінчення терміну зберігання, в жодному повідомленні не вказано про те, що такі особи за вказаними адресами не проживають.

Окрім того, згідно з відповіддю на адвокатський запит Миртюківської сільської ради Стрийського району Львівської області №118 від 19.10.2018 року, свідок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у вказаному районі не зареєстрована, однак, чи проживає така за вказаною адресою не зазначено, оскільки подібною інформацією сільський голова не володіє.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України, Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, не передбачена необхідність працівників поліції складати направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції при його відмові від проходження такого.

Прилад Драгер, за допомогою якого ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан спяніння, входить до Переліку технічних засобів, що використовуються у підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого Наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року.

Відеозапис з нагрудних камер спостереження працівників поліції є належним доказом, оскільки з нього чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та у медичному закладі, що відбувалося у присутності двох свідків.

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі жодним чином не мотивував, як саме відсутність у оскаржуваній постанові даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис події адміністративного правопорушення вплинуло на правильність вирішення справи.

Також, відсутність у матеріалах справи даних про передачу транспортного засобу іншій особі після складення протоколу про адміністративне правопорушення не впливає на наявність чи відсутність його вини та правильне вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення складений, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду ОСОБА_10