ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/230/18 Головуючий в 1-й інстанції - Соляник А.В.
Категорія - ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника-адвоката Дон В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, і накладено на нього адміністративне стягнення з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк в 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові, 12.09.2018 о 03:20 год. в м. Бердянськ по вул. Лютеранська пер. з вул. Східний, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Хюндай Акцент», державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою відповідно не відреагував на її зміну, тому завчасно не зупинив транспортний засіб у межах видимості дороги, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Сітроен», державний номер НОМЕР_2, що був припаркований.

В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих немає.

12.09.2018 о 03:20 год. в м. Бердянськ по вул. Лютеранська пер. з вул. Східний, ОСОБА_2 керував автомобілем «Хюндай Акцент», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння та був причетний до ДТП. Огляд та встановлення стану сп'яніння проводився у медичному закладі, відповідно до медичного висновку № 1081 від 12.09.2018 ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вказує, що постанова суду винесена без врахування фактичних обставин справи та з порушенням норм процесуального права. Про існування протоколу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП йому нічого не відомо, та про його існування він дізнався з постанови суду. На думку апелянта судом не враховано, що його вина у скоєнні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не доведена, а протокол складено з порушенням процесуального права та є недійсним. Зазначає, що свідки до складання протоколу не залучатись, а сам протокол взагалі не складався. Працівниками поліції не пропонувалось проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці. Матеріали справи не містять доказів відсторонення апелянта від керування т.з. та передачі керування іншій особі. Крім того, зазначає, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи 03.12.2018 року, у зв'язку з чим був позбавлений можливості на захист своїх прав та законних інтересів, в тому числі з участю адвоката. Разом з тим, прийняти участь в попередніх судових засіданнях він не мав змоги, оскільки був на лікарняному. Враховуючи викладене, просить скасувати постанову, а справу щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Згідно вимог апеляційної скарги обставини справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП не оспорюються, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не з'ясував, та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 378484 від 12.09.2018, 12.09.2018 о 03:20 год. в м. Бердянськ по вул. Лютеранська пер. з вул. Східний, ОСОБА_2 керував автомобілем «Хюндай Акцент», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння та був причетний до ДТП. Огляд та встановлення стану сп'яніння проводився у медичному закладі, відповідно до медичного висновку № 1081 від 12.09.2018 ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306..

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Між тим, з такими висновками суду неможливо погодитися виходячи з наступного.

З огляду на зміст оскаржуваної постанови, суддею проведено судовий розгляд формально, без з'ясування всіх обставин справи, оскільки розглянуто справу за відсутності особи, яку притягнуто до відповідальності, за наявності клопотання останнього про відкладення розгляду справи. Позбавлено останнього права на захист та надання пояснень по суті справи, оскільки в своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що йому не було відомо про складений щодо нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Отже, з матеріалів справи вбачається, що судом порушено вимоги щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування та дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах справи щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відсутній рапорт працівників поліції.

Не визначаючи вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_2зазначає, що 12.09.2018 року сталась ДТП за його участю та стосовно нього складено протокол за ст.124 КУпАП. В цей же день йому видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серія ТД №571224, в якому зазначено, що складено протокол серії БД №378483 від 12.09.2018 за ст. 124 КУпАП. Щодо складання протоколу стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП йому не повідомлялось, працівниками поліції не пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння ні на місці зупинки ні в медичному закладі. За його участю ні протокол, ні медичний висновок не складались.

Разом з тим, вказані докази ані окремо по собі, ані в сукупності не свідчать на наявність вини ОСОБА_2у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З положень ст.266 КУпАП та інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі по тексту Інструкція) , огляд на стан алкогольного сп'яніння за наявності у водія відповідних ознак сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів проводиться в присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п.п.2, 3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Встановити підстави для проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння на місці і направлення його для проведення такого огляду в заклад охорони здоров'я не можливо, адже матеріали справи не містять документів, які могли обґрунтувати необхідність таких дій поліцейських (відсутні рапорти поліцейських, пояснення свідків, пояснення ОСОБА_2, відеозапис події). З відеозапису долученому до матеріалів справи можна лише встановити факт зупинки автомобіля «Хюндай Акцент», д.н. НОМЕР_1поліцейськими. Однак вказаний відеозапис не містить всіх обставин події. Навіть якщо вважати, що обставини зафіксовані на відеозапису співпадають з відомостями зазначеними в протоколі (місце, час), безсумнівно стверджувати, що ОСОБА_2 мав будь-яку з ознак алкогольного сп'яніння не можливо.

Крім того, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці.

Згідно з вимогами Інструкції для проведення огляду в закладі охорони здоров'я водієві видається направлення відповідної форми. У висновку КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ЗОР №1081 від 12.09.2018 зазначено, що ОСОБА_2 на огляд направлено ОП Митрофанов, однак направлення відповідної форми матеріали справи не містять.

Перераховані обставини у своїй сукупності свідчать, що під час оформлення матеріалів стосовно ОСОБА_2, було порушено порядок його направлення і проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, що тягне за собою визнання результатів висновку КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ЗОР №1081 від 12.08.2018 недійсними.

Вказаним обставинам справи суддя місцевого суду не надала об'єктивної оцінки та прийшла до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_2у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Сукупність цих обставин свідчить про те, що суд не сприяв з'ясуванню усіх обставин справи про адміністративне правопорушення, від яких залежить її правильне вирішення та не вжив усіх заходів, щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, оскільки постановою суду від 03.12.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього вже накладено адміністративне стягнення з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП необхідно призначити ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП - скасувати.

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП призначити ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас