КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/19/2018
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Дмитрука М.Ф., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Дмитрука М.Ф. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн. в дохід держави.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2 13.08.2017 року, приблизно о 04:00 год. керував автомобілем «DAEWOOLANOS» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Дмитрук М.Ф. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду від 06.11.2017 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП, - закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, захисник ОСОБА_2 посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необ'єктивним, не обґрунтованим та незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, у своїй апеляційній скарзі адвокат ДмитрукМ.Ф. зазначає про те, що в судовому засіданні його підзахисний ОСОБА_2 пояснив, що 13.08.2017 о 4 годині він автомобілем марки «DAEWOO LANOS» д/н НОМЕР_1 по вулиці П. Запорожця, 18 в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння не керував, а даним автомобілем керував його кум ОСОБА_4, що може підтвердити останній та його дружина ОСОБА_5 Проте працівники управління патрульної поліції м. Києва, що прибули за викликом поліцейських Дніпровського РВ УПО м. Києва, безпідставно склали на нього протокол за ст. 130 КУпАП та не надали йому його копію, підтвердженням чого є те, що копія даного протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 118569 від 13.08.2017 знаходиться разом з оригіналом в матеріалах справи № 755/12539/17.

Крім того, як вказує апелянт, його підзахисний в судовому засіданні зазначав, що він вживав алкогольні напої на відкритті полювання у Вишгородському районі, та перед тим, як ОСОБА_4 підвозив його додому, на розі вулиць Перова та П. Запорожця, він підходив до нічного кіоску, щоб придбати пиво і у нього виник конфлікт з продавчинею, через що вона викликала поліцейську охорону, після приїзду якої конфлікт було вичерпано і поліцейський Окулов О.В. пішов в одну сторону, а ОСОБА_2 до свого автомобіля, на якому ОСОБА_4 повіз його до будинку 18 по вул. П.Запорожця, де припаркувавшись біля під'їзду, ОСОБА_4 пішов на таксі, а ОСОБА_2 залишився біля автомобіля, щоб забрати з нього деякі речі. Через кілька хвилин до нього під'їхав автомобіль поліцейської охорони, звідки вийшов той самий поліцейський Окулов О.В., який став вимагати від нього, ОСОБА_2, кошти в сумі 4000 грн. за те, щоб відкупитись від того, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, на що останній відмовив, оскільки не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та ніякого правопорушення не вчиняв, але Окулов О.В. викликав патрульну поліцію, яка, прибувши до будинку 18 по вул. П.Запорожця, нічого не з'ясувавши, безпідставно склала на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Незважаючи на ці та інші обставини, наведені в апеляційній скарзі, зокрема пояснення в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції, у своїй постанові від 06.11.2017 року зазначає про те, що вина ОСОБА_2 повністю доведена зібраними доказами, і це при тому, що наявні у справі суперечності визнані тим же судом у його постанові не були усунуті і нікуди не зникли.

Окрім цього, як зазначається у скарзі, в матеріалах адміністративної справи знаходяться пояснення двох поліцейських Дніпровського РВ УПО м. Києва Окулова О.В., який вимагав кошти від ОСОБА_2 в сумі 4000 гривень, а також ОСОБА_8, в яких вбачаються розбіжності та суперечності, однак судом першої інстанції не було звернуто на це уваги та не надано оцінки, а неодноразові клопотання апелянта з приводу їх виклику в судове засідання, які свідків для дачі показів, судом були відхилені.

Таким чином, як вважає апелянт, судом не було проведено всебічного, повного та об'єктивного провадження по даній справі стосовно ОСОБА_2, як того вимагає ст. 245 КУаАП, вина останнього доведена не була, прийняте судом рішення не є об'єктивним, обґрунтованим та законним, а тому, за таких обставин, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення свідка ОСОБА_9; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 вважаю, що вона підлягає лише частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно з вимогами закону, зокрема ст. 252 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення повинна ґрунтуватись на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та відповідати вимогам матеріального закону.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, судом першої інстанції було встановлено, що приблизно о 04:00 год. 13.08.2017 року, ОСОБА_2 керував автомобілем «DAEWOO LANOS» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, посилаючись на те, що під час додаткової перевірки, яка проводилася на підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2017 року, до матеріалів справи було долучено постанову Подільського районного суду м. Києва № 758/15526/16-п від 13.01.2017 року, згідно якої ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя дійшов висновку, що дії останнього слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 130 цього Кодексу.

З таким висновком суд апеляційної інстанції не може погодитись з огляду на таке.

По-перше, ні в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 118569 від 13.08.2017 року, який було складено щодо ОСОБА_2 та направлено до суду, ні в оскаржуваній постанові від 06 листопада 2017 року при описанні обставин вчиненого ним правопорушення не було зазначено про те, що останній повторно протягом року вчинив будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим скоєне ним підпадає під ознаки ч. 2 цієї статті, а тому, навіть за наявності у справі копії постанови суду, яка підтверджувала той факт, що ОСОБА_2 раніше, протягом року, притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказана обставина не давала судді підстав для притягнення порушника до відповідальності за ч. 2 цієї статті без складання нового протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки встановлюючи факт вчинення особою адміністративного правопорушення, суддя обмежений тими обставинами та правовою кваліфікацією, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення.

По-друге, як вбачається з постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року, відповідно до якої матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 були направлені до Управляння патрульної поліції у м. Києві для проведення додаткової перевірки, підставою для цього стали виявлені судом суперечності між поясненнями свідків та обставинами викладеними в протоколі з приводу того, хто саме був за кермом автомобіля, а не обставини пов'язані з правовою кваліфікацією дій ОСОБА_2 за відповідною частиною ст. 130 КУпАП.

У зв'язку з цим, рапорт інспектора відділу адміністративної практики на ім'я начальника УПП у м. Києві (а.с. 31) про перекваліфікацію адміністративного правопорушення, яке відбулось 13.08.2017 відносно гр. ОСОБА_2 з ч. 1 на ч. 2 ст. 130 КУпАП, не міг служити правовою підставою для такої перекваліфікації, оскільки єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за тією чи іншою частиною вказаної статті є протокол про адміністративне правопорушення, до якого повинні додаватись інші докази, зокрема на підтвердження повторного вчинення водієм транспортного засобу протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки до суду не направлявся протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суддя, незважаючи на приєднану до справи копію постанови судді Подільського районного суду м. Києва № 758/15526/16-п від 13.01.2017 року, згідно якої ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не мав правових підстав для перекваліфікації скоєного ним на ч. 2 ст. 130 цього Кодексу, оскільки тим самим суддя вийшов за межі того правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_2, згідно протоколу, який було направлено до суду.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним за наслідками розгляду апеляційної скарги скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо нього містять в собі достатньо фактичних даних, які дозволяють зробити висновок про доведеність його вини у скоєнні вказаного правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, що, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 118569 від 13.08.2017 року, вина ОСОБА_10 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується письмовими поясненнями свідків, у тому числі тих, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров'я.

Більш того, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних відеокамер(відеореєстраторів) поліцейських, які здійснювали оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_10, який було надано на запит суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 - адвоката Дмитрука М.Ф. не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки вони

Разом з тим, оскільки на момент розгляду справи судом апеляційної справи, минуло більше ніж три місяці з дня вчинення ОСОБА_10 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього не може бути накладено адміністративне стягнення за вчинення цього правопорушення у зв'язку із закінченням строку його накладення, передбаченого ч. 2 ст. 38 цього Кодексу, а тому провадження у справі щодо нього слід закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючисьст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Дмитрука М.Ф. задовольнити частково.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Федосєєв С.В.