Справа № 147/1008/18
Провадження № 3/135/539/18
ПОСТАНОВА

іменем України

16.11.2018 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Патраманський І.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли із Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал із Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 262373 від 01.09.2018 року, що складений інспектором СРПП №3 Тростянецького ВП, капітаном поліції, ОСОБА_2, «01.09.2018 року о 22 год. 10 хв., в с. Козинці, по вул. Центральній, водій ОСОБА_1, будучи з ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова, не стійка хода, керував автомобілем «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та показав, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. 01.09.2018 року о 22 год. 10 хв. він, разом зі своїми знайомими їхав в с. Козинці, та був зупинений працівниками поліції, які йому повідомили, що у машині не горить фара. Після зробленого зауваження працівники поліції його відпустили, ніякого протоколу не складали, пройти освідування на стан алкогольного спяніння не пропонували. Автомобілем у стані алкогольного спяніння він не керував і від проходження огляду на стан спяніння не відмовлявся. Ніякого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП він не вчиняв, у звязку з чим просив визнати його невинуватим.

Дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, вважаю, що провадження в цій справі необхідно закрити, з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю із - за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, щоніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основісуворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями вимог законів; факти, викладені в ньому, не відповідають дійсності.

Це підтверджується вимогами законів та сукупністю доказів.

Так, з диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП видно, що адміністративна відповідальність за цією статтею передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що він 01.09.2018 року приблизно о 22 год. 10 хв., їхав в автомобілі разом з ОСОБА_1. Автомобіль, яким керував ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, які повідомили, що у автомобіля не горить фара. ОСОБА_1 пообіцяв, що він усуне несправність і вони його відпустили. Ніякого протоколу працівники поліції не складали, пройти огляд на стан спяніння ОСОБА_1 не пропонували.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що він 01.09.2018 року їхав разом зі своїм знайомим, ОСОБА_1, його автомобілем. В с. Козинці автомобіль ОСОБА_1 зупинили працівники поліції і повідомили, що у автомобіля не горить фара. Зробивши зауваження ОСОБА_1 вони поїхали. Працівники поліції пройти огляд на стан спяніння ОСОБА_1 не пропонували.

Із показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видно, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування. Таке освідування працівники поліції пройти не пропонували.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

З аналізу цих доказів видно, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З протоколу серії БД № 262373 від 01.09.2018 року складеного інспектором СРПП №3 Тростянецького ВП, капітаном поліції, ОСОБА_2 вбачається, що він не відповідає дійсності, так як ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження ним освідування на стан спяніння.

Суддя не приймає до уваги як доказ письмові покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 262373 від 01.09.2018 року, із якого видно, що 01.09.2018 року о 22 год. 10 хв., в с. Козинці, по вул. Центральній, водій ОСОБА_1, будучи з ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова, не стійка хода, керував автомобілем «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився, оскільки вони не підтверджені доказами.

Із врахуванням ч.3 ст.62 Конституції України, згідно з якими обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З аналізу цих міжнародних правових норм видно, що на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

На підставі викладеного, враховуючи обставини, встановлені суддею, та проаналізувавши суть порушення, зазначеного в протоколі, вислухавши пояснення, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, адвоката, свідків, суддя прийшов до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 254, 256, 268, 277, 278 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя