Справа № 404/2741/18
Номер провадження 3/404/1420/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

у звязку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 30.04.2018 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 по вулиці Героїв Сталінграда, 28 у м. Кропивницькому керував автомобілем «OPEL Ascona», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу долучено та до суду направлено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №051327 від 30.04.2018 року; роздруковані результати огляду за допомогою спеціального приладу «Драгер ARHJ-0259», в яких зазначено 2,15 проміле, не заповнені, у яких відсутні дані про особу, яка проходила огляд, поліцейського, який проводив огляд, без підписів у відповідних графах, завірені із зворотної сторони підписом невідомої особи (а.с.3-4); акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5); письмові поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6-7), а також письмові пояснення поліцейського роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ОСОБА_4 (а.с.23); відеозапис з нагрудних камер поліцейських, у якому зафіксовано обставини оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення (а.с.1).

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що 30.04.2018 року під час керування вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення транспортним засобом не був у стані алкогольного спяніння, не вживав перед цим алкогольних напоїв та не впорався із керуванням, здійснивши наїзд на бордюр у місці, вказаному в протоколі з метою уникнення наїзду на дитину, яка вибігла перед машиною. Після цього він рознервувався та вживав алкогольні напої. Працівники поліції приїхали на місце пізніше і провели його огляд на стан спяніння, зафіксувавши алкогольне спяніння, оскільки він вживав алкогольні напої після керування автомобілем.

Крім того, він наполягає на тому, що протокол про адміністративне правопорушення, який був складений на місці, відрізнявся за змістом від протоколу, який направлений до суду для розгляду. На підтвердження викладеного ОСОБА_1 надав суду другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №051327 від 30.04.2018 року, вручений йому поліцейським після його складання, у якому в графі чим порушив вимоги зазначено «п. ст 130 ч 1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. _______ ст. ______ КУпАП» (а.с.12). Таким чином він стверджує, що згідно з направленим до суду протоколом його не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, викликані за клопотанням ОСОБА_1, надали суду аналогічні пояснення, підтвердивши, що у їх присутності 30.04.2018 року ОСОБА_1 поліцейськими було вручено примірник протоколу про адміністративне правопорушення, який надав останній суду. При цьому на місці події жодні виправлення до вказаного протоколу не вносилися, після чого поліцейські залишили місце події, а вони допомогли доставити автомобіль ОСОБА_1 на стоянку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права і обовязки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Положеннями ч.2 ст.254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Вищенаведені правові норми вказують на те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є важливою стадією провадження у справі про адміністративне правопорушення, під час якої посадова особа, яка складає протокол, з метою забезпечення права на захист, зобовязана ознайомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зі змістом складеного протоколу, юридичною кваліфікацією її дій, вручити другий екземпляр такого самого ж протоколу, надати можливість подати пояснення і зауваження щодо змісту до протоколу.

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено положення вказаного законодавства, які забезпечують реалізацію права на захист, оскільки наданий суду ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення містить низку істотних відмінностей від протоколу, направленого поліцією до суду. Зокрема, у примірнику протоколу, врученому ОСОБА_1, відсутня правова кваліфікація його дій та не наведені положення частини і статті КУпАП, порушення яких ставиться йому в провину та відповідну графу не заповнено, що безумовно порушує вимоги ч.1 ст.256 КУпАП. Крім цього, у вказаному примірнику протоколу наведено, що ОСОБА_1 порушив «п. ст 130 ч 1 Правил дорожнього руху», проте така стаття у Правилах дорожнього руху відсутня.

Натомість у примірнику протоколу, який направлений до суду, міститься очевидне виправлення у змісті протоколу про адміністративне правопорушення в графі про порушення Правила дорожнього руху, де вказано пункт «2.9.а». Також зазначено про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, чого взагалі не зазначено у примірнику протоколу, врученому ОСОБА_1

З наведених обставин суд дійшов до висновку про існування суттєвих відмінностей у примірниках протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №051327 від 30.04.2018 року, вручених ОСОБА_1 та направлених до суду, які є істотними та впливають на дотримання права особи на захист, а тому з метою їх усунення та належного оформлення протоколу постановою від 18.05.2018 року повернув протокол для належного оформлення до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП (а.с.13). Проте, будь-які заходи щодо поновлення прав ОСОБА_1, вручення останньому примірника протоколу про адміністративне правопорушення, зміст якого відповідає протоколу, направленому для розгляду до суду, а так само ознайомлення із виправленнями, внесеними до протоколу, не вжито та матеріали справи повторно направлено до суду (а.с.16). Причини розбіжностей між примірниками протоколу в справі про адміністративне правопорушення залишено не встановленими та будь-які заходи з вказаного приводу не вживалися.

При цьому, судом неодноразово викликався для розгляду справи поліцейський ОСОБА_4, який складав протокол у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 з метою зясування причин виявлених розбіжностей у примірниках протоколу та виявлених виправлень у протоколі, направленому до суду, але останній для виклику до суду не зявився та будь-яких пояснень саме з вказаних питань не надав. Також не зявилися на виклик до суду свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки судом вжито усі можливі заходи, спрямовані на усунення виявлених недоліків, розгляд справи здійснюється на підставі наявних матеріалів та доказів.

Отже, оцінюючи допустимість і можливість використання направленого до суду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд керується наступним.

З пояснень ОСОБА_1 та наданого останнім примірника протоколу в справі про адміністративне правопорушення встановлено, що його зміст не відповідає змісту протоколу в справі про адміністративне правопорушення, який направлений до суду. Примірник протоколу, наданий ОСОБА_1, не містить жодних тверджень про кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП, а також про порушення ним п.2.9.а Правил дорожнього руху.

При цьому суд зобовязаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Направлений до суду протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить очевидні виправлення і відмінності із примірником протоколу, який надано останньому. Незважаючи на повернення протоколу з вказаних підстав органу поліції для належного оформлення, а також неодноразовий виклик до суду поліцейського, який складав протокол, жодні причини вказаних відмінностей та очевидні виправлення суду не обґрунтовано, а встановлені порушення не усунуто.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Перед судом ОСОБА_1 поставив під обґрунтований сумнів внесення змін до протоколу про адміністративне правопорушення в частині кваліфікації його дій, внесення до нього виправлень в частині викладеного в ньому пункту Правил дорожнього руху, який порушено, які очевидно наявні та не завірені підписами осіб, які були присутні при складенні протоколу. Проте, лише на підставі обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, які знайшли своє підтвердження, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності.

Таким чином перед судом поставлена під обґрунтований сумнів допустимість як доказу протоколу в справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, у звязку із порушенням порядку його складання, вказаного раніше, а тому відповідно до раніше зазначених правових положень та ст.62 Конституції України він не береться судом до уваги. Долучені до матеріалів справи інші докази не спростовують викладених порушень. Відтак, зважаючи на визнання протоколу в справі про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, підстави до притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відсутні.

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_7