Справа № 161/6973/18
Провадження № 3/161/2544/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, який народився 30.10.1973 року в м. Луцьку Волинської області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженого, батька неповнолітньої доньки, судимого, до адміністративної відповідальності не притягувався, фізична особа-підприємець, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. ст. 173, 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2018 року близько о 01.55 у м. Луцьку по пр. Грушевського, 1, ОСОБА_1, вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції, яка виразилася у відмові предявити документи та у відмові пройти до службового автомобіля.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Крім того, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 333274, відповідно до якого 29.04.2018 року близько о 01.50 в м. Луцьку по пр. Грушевського, 1, ОСОБА_1, вчинив дрібне хуліганство, а саме висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці, чим ображав людську гідність і громадську мораль, тим самим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав частково, суду пояснив, що 29.04.2018 року близько 02:00, працюючи таксистом, підїхав до нічного клубу «Версаль», який розташований на пр. Грушевського в м. Луцьку. Коли він чекав на клієнта, до нього підїхали працівники поліції та повідомили про порушення ним ПДР України. Дійсно, він здійснив зупинку автомобіля у забороненому місці, але у звязку з тим, що іншим чином взяти пасажира він не мав змоги. Предявити документи на вимогу працівників поліції він відмовився. Можливо він і висловлювався нецензурною лайкою, проте не в бік працівників поліції. Згодом поліцейські, застосувавши методи фізичного впливу, надягнули на нього кайданки та доставили до відділу поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши письмові та електронні докази у справі, суд приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, підтверджується матеріалами адміністративної справи, які були досліджені судом, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 333275 (а.с. 3),

- відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського роти № 3 БУПП у Волинській області (а.с. 13), який було досліджено в судовому засіданні. Так, з вказаного відеозапису вбачається, що на вимогу співробітників поліції предявити посвідчення водія та документи на автомобіль ОСОБА_1 відповідав відмовою, як і відмовився пройти до службового автомобіля працівників поліції з метою встановлення його особи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків.

Диспозиція статті 185 КУпАП передбачає відповідальність за такі дії.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об'єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків. Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського.

Разом з тим, дане правопорушення обов'язково передбачає наявність законної вимоги співробітника міліції при виконанні ним службових обов'язків, оскільки вимога працівника міліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Пунктом 2.4 ПДР України встановлено, що на вимогу працівників поліції водій повинен зупинитися з дотриманням цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Судом встановлено, що вимога працівника поліції предявити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, була обумовлена порушенням ОСОБА_1 ПДР України. Факт порушення ПДР України визнано ОСОБА_1 в даному судовому засіданні.

Отже вимога працівників поліції, пред»явити документи, передбачені п. 2.1 ПДР України, була законною.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що своїми діями, вчинивши злісну непокору на законні вимоги працівників поліції ОСОБА_1, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП об'єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення

Згідно зі ст. 252 КУПАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів на підтвердження того, що діями ОСОБА_1 був порушений громадський порядок і спокій громадян, що є обов'язковою ознакою об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин суд вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При накладенні стягнення за ст. 185 КУпАП, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до правопорушень, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан.

Обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Враховуючи всі обставини справи, особу правопорушника, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбаченого санкцією ст. 185 КУпАП.

Дана міра адміністративного стягнення, на думку суду, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

На підставі ст. ст. 173, 185 КУпАП, керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп., за наступними реквізитами: банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, рахунок отримувача: 6001.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_2