Дата документу 19.12.2018
Справа № 501/3738/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Вергопуло К.В.,
секретаря судового засідання Радіонова К.С.,
прокурора Кравченко А.М.,
особи, яка притягаєтсья до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного Одеським управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 13 грудня 2018 року,
ОСОБА_1, перебуваючи з 07.11.2015 на службі в Національній поліції України, з 01.03.2017 на посаді молодшого інспектора взводу реагування Чорноморського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Одеській області, маючи спеціальне звання - старший сержант поліції, та спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0029080, перед звільненням зі служби в поліції та припиненням діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, з 01.01.2018 по 31.05.2018, чим порушив вимоги передбачені ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. З ст. 49 Закону України «Про національну поліцію», незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоровя на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які: відмовляються від взяття на себе зобовязань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.
Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: поліцейські, тобто - ОСОБА_1
Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Встановлено, що 01.03.2017 ОСОБА_1 наказом Управління поліції но рони в Одеській області від 01.03.2017 № 25 о/с призначений на посаду молодшого інспектора взводу реагування Чорноморського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Одеській області.
15 травня 2018 року ОСОБА_1 подано рапорт про звільнення зі служби в поліції, наказом УПО в Одеській області від 18.05.2018 № 63 о/с, з 31.05.2018, старший сержант поліції ОСОБА_1 за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону країни «Про Національну поліцію» звільнений зі служби в поліції. 31.05.2018 ОСОБА_1 письмово ознайомлений з Рекомендаціями для поліцейських, державний службовців та працівників поліції, які є субєктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачени Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби.роботи, щодо порядку подання та відповідальності за несвоєчасне подання декларацій, йому в чергове доведено п. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», також, йому вручено, під особистий підпис, витяг з наказу про звільнення зі служби, трудову книжку та військовий квиток.
ОСОБА_1 будь-яких дій у персональному електронному кабінеті не здійснював, лише 01.06.2018 через персональний електронний кабінет він заповнив декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, з 01.01.2018 по 31.05.2018, - «Перед звільненням» та успішно подав її до НАЗК.
щорічна за 2016 рік, подана - 18.03.2017;
щорічна за 2017 рік, подана - 12.03.2018;
перед звільненням за період з 01.01.2018 по 31.05.2018, подана - 01.06.2018.
Під час збору матеріалів поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1, перед звільненням зі служби в поліції, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, не встановлено.
Відповідно до рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-934/0/4-17 під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетруси), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребування відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (тримання) під вартою, тощо.
Таким чином, на думку особи, яка склала протокол про адміністаритвне правопорушення, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме перед звільненням зі служби в поліції та припиненням діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно подав без поважних причин електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період з 01.01.2018 по 31.05.2018, не охоплений раніше поданими деклараціями.
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та показав суду, що його 31 травня 2018 року було звільнено з органів Національної поліції. Цього ж дня, 31 травня 2018 року він був ознайомлений із витягом з наказу про його звільнення та був повідомлений про необхідність подати декларацію за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, отримав рекомендацію по заповненню, трудову книжку та інші документи, які достеменно свідчили б про його звільнення. Приїхавши додому наступного дня, 01 червня 2018 року, де в нього зберігався електронний цифровий підпис, він подав декларацію, відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».
В судовому засіданні прокурор Кравченко А.М. просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зазначивши про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Дослідивши докази по справі, суд доходить таких висновків.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог п.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 Закону, за яке встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.
Виходячи із змісту ч.2 ст.45 Закону, субєкти декларування, зокрема, особи визначені у підпункті «а і в» пункту 2, пункті 5 частини першої ст.3 Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобовязані подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
За змістом п.п.2 п.5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого Рішенням НАЗК №3 від 11.08.2016 р., декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.
Декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким субєктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Крім цього, датою припинення виконання субєктом декларування функцій держави або місцевого самоврядування є дата подання ним декларації, передбаченої п.п.2 п.5 цього Розділу, що зазначено у п.4 абзаці 2 п.11 Порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, декларацію ОСОБА_1 подав 01 червня 2018 року, що відповідає даті фактичного подання декларації субєктом декларування.
Таким чином, 01 червня 2018 року ОСОБА_1 на виконання вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» було подано відповідну декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями.
Слід зауважити, що ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобовязані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом із тим, у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.
Згідно з вимогами ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст.245 КПпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є насамперед своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За таких обставин, суд наголошує, що частиною 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» на ОСОБА_1, як на особу, яка припиняє діяльність, повязану з функціями держави, покладений обовязок подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
З матеріалів справи випливає, що після припинення трудових відносин з Національної поліцією ОСОБА_1 вимогу, покладену на нього ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», виконав, подавши 01 червня 2018 року до НАЗК декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Таким чином, зазначення у протоколі про порушення ОСОБА_1 вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» на матеріалах справи не ґрунтується.
Обставини недотримання ОСОБА_1 терміну подачі такої декларації, визначеному у нормативних актах НАЗК, про що зазначено у протоколі, не можуть слугувати підставами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, оскільки така вимога як подання у певний термін декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави, у разі припинення такої діяльності, не визначена Законом України «Про запобігання корупції».
Суд вважає, що вищезазначений висновок суду узгоджуються з чисельної практикою як судів України вищих інстанції, так і рішеннями ЕСПЛ.
При цьому судом також приймається до уваги, що саме 31 травня 2018 року ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність подання декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, ознайомлений з рекомендаціями щодо подання. В цей же день отримав трудову книжку.
Судом також враховано, що згідно довідки бухгалтера Національної поліції, яка міститься в матеріалах справи, повний розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 був проведений лише 04 червня 2018 року, що свідчіть про неможливість 31 травня 2018 року ОСОБА_1 подати усі необхідні відомості в декларацію за період, неохоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.
Виходячи із змісту ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 280, 283, 284 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої винесено постанову, її представником, захисником.

У випадку пропуску зазначеного строку з поважних причин (в тому числі через несвоєчасне отримання копії постанови особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час винесення постанови) цей строк за заявою особи може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором лише у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною другою статті 250 цього Кодексу.

Суддя