АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/820/18 Головуючий у І-й інстанції - Іщенко І.М.
Справа № 187/715/18-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 19.05.2018 року близько 15:15 годин водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись в районі електроопори № 50 по вул. Центральній в с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, під час зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Черрі Кімо" під керуванням водія ОСОБА_2, який здійснював його обгін, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що перед зміною напрямку руху він завчасно зайняв крайнє ліве положення на смузі руху, увімкнув покажчик повороту та переконався безпеці свого маневру, а зіткнення автомобілів відбулося внаслідок дій водія ОСОБА_2, яка виконувала обгін на нерегульованому перехресті, не переконавшись у його безпечності.

Вказує, що суд безпідставно обгрунтував свої висновки лише поясненнями водія ОСОБА_2 та залишив поза увагою пояснення його та свідка ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити; потерпілу ОСОБА_2, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваної постанови суду; дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Аналізуючи висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вважає їх достатньо обгрунтованими.

Механізм даної пригоди, який суд визнав встановленим, полягав у тому, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись в районі електроопори № 50 по вул. Центральній в с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, під час зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який здійснював його обгін.

Не можна погодитись з тим, що вказані обставини є достовірно встановленими, зважаючи на те, що відносно них стороною захисту висловлюються небезпідставні заперечення, які підтверджуються матеріалами справи.

Так, під час дорожньо-транспортної пригоди кожний з водіїв, що були її учасниками, виконував маневр, пов'язаний із зміною напрямку руху, і кожний з них у свої поясненнях вказав, що перед виконанням свого маневру упевнився в його безпеці, а зіткнення автомобілів відбулося внаслідок дій іншого водія, який почав свій маневр пізніше.

При цьому судом першої інстанції не було достовірно встановлено, в якій послідовності водії почали вказані маневри, а при наданні переваги показанням ОСОБА_2 у цій частині суд не навів переконливого мотивування такого свого рішення і залишив поза увагою показання свідка ОСОБА_3, який пояснив, що у день та час, вказані у постанові, рухався на автомобілі по тій самій дорозі у тому самому напрямку, що і автомобілі під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2, при цьому автомобіль НОМЕР_1, рухався попереду автомобіля під його керуванням, а автомобіль НОМЕР_2, - позаду. Свідок хотів здійснити обгін автомобіля КАМАЗ, втім водій ОСОБА_1 увімкнув покажчик повороту та почав змінювати напрямок руху автомобіля ліворуч, з виїздом на зустрічну смугу, і в цей час відбулося зіткнення вказаного автомобіля із автомобілем "Черрі Кімо", який здійснював обгін.

З цих пояснень вбачається, що водій ОСОБА_1 увімкнув покажчик повороту за період часу до фактичного здійснення свого маневру, що дозволяв водієві автомобіля, який рухався позаду, зрозуміти його наміри та відмовитися від обгону, тобто зробив це завчасно. При цьому висновок суду про те, що увімкнутий водієм ОСОБА_1 покажчик повороту був видний лише водієві ОСОБА_3, не має будь-якого обґрунтування.

Крім того, із пояснень вказаного свідка випливає, що обставиною, яка зумовила відмову водія ОСОБА_3 від здійснення обгону, було саме вмикання водієм автомобіля КАМАЗ покажчику повороту, але не виконання маневру обгону його транспортного засобу автомобілем "Черррі Кімо", що рухався позаду нього, а отже ці пояснення не спростовують пояснення ОСОБА_1 про те, що в момент початку ним повороту автомобіль "Черрі Кімо" на зустрічній смузі руху не перебував.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх відомостей для достовірного встановлення черговості початку своїх маневрів водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та спростування пояснень останнього про те, що він перед початком повороту ліворуч виконав всі вимоги Правил дорожнього руху та переконався у безпечності свого маневру.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок чого справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця