П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2018 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Карабак Л.Г., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП -

В с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №184911 від 18 серпня 2018 року: у м.Києві про бульв. Верховної Ради, водій ОСОБА_1, керував автомобілем Opel , д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан наркотичного сп'яніння зі згоди водія проводився у лікаря нарколога у встановленому законом порядку в КМНКЛ «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, проспект Визволителів, 6, Своїми діями ОСОБА_1, порушив вимоги п. 2.9а ПДР України за що адміністративна відповідальність встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що при складанні вищезазначеного протоколу не були виконані вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, а відтак справа не може бути розглянута.

До адміністративної справи додано диск з нарізкою фрагментів відеозаписів можливої події за участі ОСОБА_1,

В протоколі не зазначено, що до нього додаються диски або інші носії з записом відео фіксації, крім того, звертає на себе увагу, що фрагменти відео записані в різний час доби не утворюють цілісної картини.

Під час оформлення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було виконано вимог наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Так протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Однак, у даному випадку, цих вимог законодавства та інструкції не дотримано, адже, до протоколу не долучено пояснень свідків, а у протоколі відсутні дані про встановлення їх особи інспектором поліції, а саме не зазначено документу, що засвідчує особу свідка.

Крім того, на одному з фрагментів відеозапису зафіксовано, що до працівників поліції звернулися особи, які назвалися свідками, повідомили свої дані, їм було надано бланки та запропоновано написати власноручні письмові пояснення, їх дані відрізняються від даних свідків зазначених у протоколі, пояснення свідків не додані до протоколу, навіть тих що у ньому зазначені.

Наведене свідчить, що відповідно до зазначеної вище Інструкції, інспектором поліції було не вірно складено протокол про адміністративне не з'ясовано всі обставини справи, для об'єктивного її розгляду, а відтак в матеріалах адміністративної справи наявні суперечливі дані, що позбавляє суд на даній стадії прийняти законне та обґрунтоване рішення.

При цьому остаточна правова кваліфікація дій особи, яка притягується до відповідальності не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не вправі підміняти собою орган у повноваження якого входить складання протоколу та збирання доказів винуватості особи.

Разом із тим, адміністративна справа не відповідає іншим вимогам інструкції, аркуші справи не пронумеровані, опис не складено, справа не прошита, і тому суд позбавлений можливості зробити висновок про належність додатків та законне походження доказів.

Основних положень провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених розділом IV КУпАП, повинні дотримуватись не тільки суди, але й посадові особи, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст.ст.254, 255 КУпАП).

Стаття62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим, у зв'язку з чим практика повернення протоколів про адміністративні правопорушення, які складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення є правильною.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, зокрема привести протокол у відповідність положень КУпАП, та інструкцій, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Підстав для закриття провадження по справі на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 1, 6, 7, 23, 38, 130, 221, 245, 247, 252, 254, 256, 277, 278, 283 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП - повернути до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції для усунення вище виявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя