ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/3938/18 Суддя 1-ї інстанції: Шарко О.П.
Провадження № 33/818/236/18
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2018 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю захисника особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2 - адвоката Борисова Владислава Геннадійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Борисова В.Г. на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.09.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Харкова, громадянина України, працюючого водієм в службі таксі «30-40», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 22.06.2018 року о 12:04 по біля будинку №5 по вул. Багратіона, у м. Харкові, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ДЕУ Ланос», державний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння. Огляд проводився, в установленому законом порядку, в комунальному закладі охорони здоров'я «Обласний наркологічний диспансер».

Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення вимог п. 2.9 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Борисов В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2018 року скасувати, та закрити провадження.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи тим, що копію постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.09.2018 року отримав від ОСОБА_4 лише 12.10.2018 року.

В апеляційній скарзі вказує на те, що 22 червня 2018 року ОСОБА_2 не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, він насправді прибув на вул. Багратіона, де в нього почався сильний головний біль, через що він придбав та вжив дві пігулки лікарського засобу «Пенталгін», в складі якого є кодеїн, який відноситься до групи наркотичних засобів. Зазначив, що ОСОБА_2 знав, що цей препарат має вплив на концентрацію, а тому пішов до аптеки пішки, де до нього підійшли співробітники поліції та попросили пред'явити документи, які підтверджують його особу. Після чого ОСОБА_2, разом зі співробітниками поліції, повернувся до автомобілю та пред'явив їм водійське посвідчення.

Наголосив, що працівники поліції не роз'яснили ОСОБА_2 права, а також не надали змогу надати свої пояснення у протоколі та не роз'яснили причини направлення його до медичного закладу.

Також зазначив, що суд не надав можливості ОСОБА_2 надати пояснення та прийняти участь у розгляді справи, хоча останній звертався до суду із заявою про відкладення розгляду, оскільки перебував на лікарняному. Крім того, ОСОБА_2 був позбавлений можливості дослідити відеозапис, а тому не зміг довести свою непричетність.

Заслухавши пояснення захисника Борисова В.Г., який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними, та відмовити в задоволенні апеляційних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційних вимог, апеляційних суд виходить з того, що згідно наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських, водія ОСОБА_2 було зупинено працівниками поліції за підозрою перебуванні його в стані наркотичного сп'яніння, на що останній повідомляв, що не вживав наркотичних речовин. З його згоди він пройшов огляд в закладі охорони здоров'я, де висновком №1284 встановлено, що ОСОБА_2 22.06.2018 року перебував в стані наркотичного сп'яніння При цьому ОСОБА_4 не заперечував, що вживав речовину, яка містить наркотичний засіб, жодних заперечень, що при цьому він вже не керував транспортним засобом не висловлював, про те, що препарати він купив в аптеці не повідомляв, приміщення аптеки на відеозапису немає.

Наявність цих відомостей на переконання апеляційного суду повністю спростовує доводи апеляційної скарги.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (ПДР) водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а також ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Враховуючи вище викладене, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом серії БД 158793 від 22.06.2018 року, розпискою ОСОБА_5, рапортом інспектор поліції Павлікова О.С., висновком щодо результатів медичного огляду №1284 від 22.06.2018 року, відеозаписом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушень положень Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», практики Європейського суду, Конституції України, у тому числі, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Борисова Владислава Геннадійовича про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.09.2018 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу захисника Борисова В.Г. залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

Апеляційного суду В.П. Цілюрик