ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Григорівка Веселинівського району Миколаївської області, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, 7 жовтня 2018 року о 01 год. 50 хв., ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «ВАЗ 2111» державний номер НОМЕР_1 по вул. Дружби народів в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, почервоніння очей та обличчя.

Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, а висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що в матеріалах справи немає доказів того, що саме вона керувала транспортним засобом, а в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про те, який саме огляд вона мала проходити та з якою метою. Також не зазначено про використання поліцейськими спеціальних технічних засобів та чи погоджувалася вона на їх використання.

Стверджує, що у поліцейських був відсутній сертифікат відповідності, свідоцтво про повірку газоаналізатора та докази того, що вказаний прилад дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Також апелянт зазначає, що її не повідомляли про порядок застосування газоаналізатора та не пропонували поїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп'яніння.

Вказує на те, що поліцейськими не була заповнена форма направлення водія транспортного засобу на виявлення стану алкогольного сп'яніння до медичного закладу, а до протоколу не долучено акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Стверджує, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився за відсутності двох свідків, а особи, які зазначені у протоколі не є свідками керування нею транспортним засобом.

Вважає, що матеріали справи не містять будь-яких інших доказів на підтвердження її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, окрім протоколу та відеозапису, на якому зображена інша особа.

Зазначає, що їй не роз'яснені процесуальні права, а в протоколі не вказано, чи притягувалася вона до адміністративної відповідальності протягом року.

Стверджує, що на вимогу поліцейських, підписала пустий бланк пояснень та пустий бланк протоколу про адміністративне правопорушення, який зі слів поліцейських, складався за фактом паркування автомобіля у невстановленому місці, що на думку апелянта, свідчить про фабрикування матеріалів справи поліцейськими з метою притягнення до адміністративної відповідальності невинної особи.

Вказує на те, що транспортний засіб зазначений у протоколі, не затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, що на думку апелянта, свідчить про те, що вона не керувала вказаним транспортним засобом та у її діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт - ОСОБА_1, яка притягується до адміністративної відповідальності до апеляційного суду не з'явилася, в апеляційній скарзі просила розглядати справу без її участі.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без її участі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об'єктивна сторона зазначеного правопорушення, полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок фіксації вказаного порушення закріплений у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735.

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. п. 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При прийнятті рішення суддею враховані зазначені вимоги закону та Інструкції.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, згідно яким ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку.

Як слідує з протоколу серії БД №260705 від 07.10.2018 р., ОСОБА_1, керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя.

Зазначену обставину підтвердила ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях, з яких вбачається, що вона була на річниці смерті її чоловіка, де вжила 100 грамів горілки та після цього сіла за кермо автомобіля.

Працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в лікарні, однак в присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку. Вказані пояснення ОСОБА_1 написала власноруч та скріпила підписом, що спростовує доводи апелянта про те, що вона підписала пустий бланк пояснень до протоколу.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та письмові пояснення ОСОБА_1 підтверджуються дослідженим в суді відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 підтвердила, що вона вживала спиртні напої, після чого сіла за кермо автомобіля, а на вимогу поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків.

Зазначені вище обставини також підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях, з яких вбачається, що водій автомобіля «ВАЗ 2111» ОСОБА_1 в їх присутності відмовилась від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмовилась проїхати до Южноукраїнської міської лікарні для медичного обстеження на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 3, 4).

Як вбачається з відеозапису, вказані свідки були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Доводи апелянта про те, що не можна посилатися на пояснення вказаних свідків, як на доказ її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, так як вони не були свідками керування нею транспортним засобом є безпідставними, оскільки вказані вище вказані особи були свідками саме відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Хоча свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не допитувались судом, але письмові пояснення свідків є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що поліцейськими не була заповнена форма направлення водія транспортного засобу на виявлення стану алкогольного сп'яніння до медичного закладу, а до протоколу не долучено акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння є безпідставними, оскільки вказані вище документи складаються у разі згоди водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та/або у медичному закладі, в той час як ОСОБА_1 відмовилася від проходження такого огляду.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням чинного законодавства, а інформація, що вказана в протоколі не відповідає дійсності, оскільки вони спростовуються іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, факт вживання алкогольних напоїв та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 не заперечувала, що беззаперечно підтверджується даними відеозапису. Доводи апелянта про те, що вона не керувала транспортним засобом апеляційний суд розцінює як намагання її уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Дослідивши докази в їх сукупності, суддя дійшов правильного висновку про те, що своїми неправомірними діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Стягнення ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 22 листопада 2018 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова