Справа № 265/2935/18
Провадження № 3/265/851/18
П О С Т А Н О В А

17 липня 2018 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які поступили з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

27 березня 2018 року о 10:30 годині ОСОБА_2 ОСОБА_3 районі міста Маріуполя по вулиці Азовстальській, біля будинку №63, керував автомобілем марки MERCEDES BENZ 814, державний номер НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував особливостей вантажу, що перевозив, та скоїв зіткнення з автомобілем марки OPEL COMBI, державний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

ОСОБА_2, будучи повідомлений належним чином та своєчасно, у судове засідання не зявився. Його адвокат ОСОБА_5 також до суду не зявився, надавши заяву через канцелярію суду про те, що він не заперечує проти розгляду справи без його участі, а також вказав, що на теперішній час місце перебування ОСОБА_2 йому не відоме, на телефоні дзвінки він не відповідає.

Неодноразово судові засідання відкладалися за його неявкою, що дає суду підстави вважати, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, навмисно затягує розгляд справи.

Відповідно до ст.268 КУпАП, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, з аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_2, якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, неодноразові його виклики в судові засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Крім того, клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 з будь-яких поважних причин до суду не надходило.

Таким чином, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2

Вина ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом БР № 117268 від 27.03.2018, додатками до протоколу.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, оскільки він порушив п.п.12.1, 13.1ПДР України.

Однак, відповідно до ст.38 ч. 2 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно вимог п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що так як ОСОБА_2 скоїв правопорушення 27 березня 2018 року, строк передбачений ст.38 ч.2 КУпАП закінчився, тому є підстави для закриття провадження відносно нього.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 124 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 заст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Мельник І.Г.