Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1346/18 Головуючий у 1-й інст. Костенко С. М.
Категорія ст. 472 МК України Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА
16 липня 2018 року м.Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю: особи, яка притягається о адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Д,В., захисника ОСОБА_3, представника Житомирської митниці ДФС ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах особи, яка притягається о адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 15 березня 2018 року, -
Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 15 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, що становить 683 361, 90 (шістсот вісімдесят три тисячі триста шістдесят одна) грн., з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил тканина в рулонах, наступного маркування: 4S0174-12 рулонів, MF696B -5 рулонів, 4S0194-21 рулон, 4S0188-18 рулонів, 4S0193 - 24 рулона, 4S0189 -30 рулонів, MF696А -7 рулонів, один рулон без маркувань, а всього 118 рулонів, що зберігаються на складі митниці за адресою: Житомирський район, с. Оліївка, вул. Садова, 4.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі ДСА України судовий збір в розмірі 340 (триста сорок) грн.
Діями, що виразилися у недекларуванні товарів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 Митного кодексу України.
На прийняте судом рішення захисник в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, а постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. На підставу поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що що в матеріалах справи містяться супровідний лист (а.с. 67) із якого вбачається, що ОСОБА_2 було направлено копію постанови, однак він отримав її вже коли строк на апеляційне оскарження минув. Відсутність постанови та необізнаність з матеріалами справи є, на його думку, поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, що дає причини просити апеляційний суд відновити зазначений строк. Також посилається на те, що постанова суду винесена при неповному з'ясуванні обставин справи з порушенням норм процесуального та матеріального права з причин. Зазначає, що порушення митних правил ОСОБА_2 обґрунтовується неналежними доказами. Крім того, проведені товарознавчі експертизи, що містяться в матеріалах справи, не містять жодної описової частини, жодних вихідних даних на підставі яких було визначено вартість товару. В ній лише формально зазначено, що дані взяті з різних сайтів у мережі Інтернет. Крім того стверджує про порушення норм законодавства при призначенні та проведенні експертизи, оскільки аналіз матеріалів справи свідчить, що проведені в справі експертизи є неналежними та не можуть бути прийняті як докази. Особою, яка здійснювала провадження у справі про порушення митних правил не було враховано зміни, що відбулись в законодавстві щодо виду вартості товарів, які підлягають встановленню при визначенні розміру штрафу у справі про порушення митних правил. Також вказує, що було порушено порядок доступу експерта до об'єкту дослідження та неповно проведена перевірка. Стверджує, що ОСОБА_2 здійснював декларування, виходячи із документів, що супроводжували товар. Умислу на недекларування товару та внесення неточних та недостовірних відомостей у нього не було, він оформив митну декларацію у відповідності до наданої товаросупровідної документації.
В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги захисник ОСОБА_5, підтримавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив постанову суду скасувати, а справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого 472 МК України.
Представник Житомирської митниці ДФС заперечив проти задоволення апеляційної скарги, підтримав пояснення, надані в суді першої інстанції та письмові пояснення, надані апеляційному суд. З вказаних пояснень вбачається, що доводи апелянта про те, що не долучено до протоколу даних про повноваження особи, яка його складала, матеріали не завірені належним чином не встановлені відомості про професіоналізм та компетентність експерта, яким не оглянуті предмети порушення митних правил, є безпідставними. Протокол складено повноважною особою, документообіг в системі органів ДФС здійснюється в електронному вигляді, у звязку з чим усі надані документи мають юридичну силу, експертна оцінка здійснена не в ході розгляду даного провадження, а носить інформаційний характер. Необгрунтованими та безпідставними також є інші доводи апелянта, в тому числі і щодо невірного встановлення вартості задекларованого товару, а також відсутності в декларанта ОСОБА_6 умислу на порушення митних правил.
Заслухавши доводи захисника ОСОБА_5В, представника митниці, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що заява про поновлення строку та апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Перевіривши доводи про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, наведені в апеляційній скарзі, вважаю за можливе задовольнити заяву захисника в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки його доводи про причини пропуску з урахуванням даних обставин справи є поважними.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до частини 1 статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ст.280 КУпАП, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 489 МК України, зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався, не зясувавши у повному обсязі обставини справи, та прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_6 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, виходячи з наступного.
Так відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до диспозиції ст. 472 Митного кодексу України, адміністративна відповідальність за цією нормою закону настає в разі недекларування товарів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Відповідно до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було задекларовано товар, який ввезено на митну територію України.
Статтею 266 Митного Кодексу України на декларанта покладено ряд обов'язків, зокрема, декларування товару з дотриманням вимог митного законодавства України.
Згідно із ч.2 ст.266 МК України перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.
Тобто, Митним Кодексом України визначено права декларанта, з метою виконання покладеного на нього обов'язку, зокрема, здійснення фізичного огляду товару, що надійшов. Однак за змістом вказаної норми це є правом декларанта, що на відміну від обов'язку, полягає у тому, що особа на власний розсуд, при наявності певних обставин чи фактів, може вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.
Згідно із п.6.3 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30 травня 2012 року у полі "Опис та кількість товару" специфікації наводяться відомості про товари відповідно до товаросупровідних документів.
Таким чином, звинувачуючи особу у тому, що вона не заявила достовірні дані про вагу товару, що був переміщений через митний кордон, тобто у правопорушенні, передбаченому ст. 472 Митного Кодексу України, яке характеризується як умисними діями, так і необережністю, та посилаючись на не виконання декларантом передбачених законом прав, митний орган має надати прямі докази умисності дій чи необережності, а також довести той факт, що декларанту достовірно було відомо про надлишок товару та чи він мав у своєму розпорядженні певні дані, які свідчили про невідповідність товаросупровідних документів фактичній вазі товару та кількості місць.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 здійснював декларування, виходячи із документів, що супроводжували товар. Умислу на недекларування товару та внесення неточних та недостовірних відомостей у нього не було, він оформив митну декларацію у відповідності до наданої товаросупровідної документації.
Наведене свідчить про те, що законодавство дозволяє декларувати кількісний склад товару, чим і скористався ОСОБА_2 а тому у апеляційного суду відсутні достатні дані вважати, що в його діях є склад порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного Кодексу України.
Заперечення представника митниці щодо наявності в діях ОСОБА_2 такого елементу складу правопорушення, як вини, свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи не знайшли.
Таким чином належних та допустимих доказів наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України працівниками митниці наведено не було як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і в ході судового розгляду справи, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого, ст.472 МК України є обгрунтованими, у звязку з чим у відповідності до положень с. 294 КУпАП України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м.Житомира від 15 березня 2018 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 15 березня 2018 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, оскарженню не підлягає.
Суддя: