Справа № 308/6040/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2

розглянувши матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податку - НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.3 ст.41 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2018 року головним державним інспектором Управління Держпраці у Закарпатській області Гукс М.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії №ЗК/202/АВ/П/ПТ відносно ФОП ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 25 травня 2018 року при проведенні інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1, було виявлено, що останній, який здійснює свою діяльність в ПАБі «Честер», що за адресою м. Ужгород, вул. Л.Толстого, 29, на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 04.12.2014 року, - 18.04.2018 року, 21.04.2018 року та 22.04.2018 року допустив до виконання роботи бармена ОСОБА_3 без укладання з ним трудового договору, чим порушив вимоги ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, а обставини, що викладені в протоколі вважає такими, які не відповідають дійсності. ОСОБА_1 пояснив, що гр. ОСОБА_3 пропрацював у нього по цивільно-правовій угоді на посаді бармена три дні 18.04.2018 року, 19.04.2018 року та 21.04.2018 року, однак надати цивільно-правову угоду він не може, оскільки така зникла після крадіжки в ПАБі, що мала місце в ніч з 18 на 19 квітня 2018 року. Звернення ОСОБА_3 до управління Держпраці у Закарпатській області про проведення інспектування перевірки, вважає нічим іншим, як наклепом, єдиною метою якого було змушення його відкликати раніше поданих ним ОСОБА_1 заяв про вчинення ОСОБА_4 протягом квітня 2018 року злочинів (крадіжки грошових коштів з каси, товаро -матеріальних цінностей та документів).

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні просив провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція частини 3 статті 41 КУАП передбачає адміністративну відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

У протоколі про адміністративне правопорушення №ЗК/202/АВ/П/ПТ від 25.05.2018 року особою, уповноваженою на його складання, зазначено, що ФОП ОСОБА_1, який здійснює свою діяльність в ПАБі «Честер», що за адресою м. Ужгород, вул. Л.Толстого, 29, допустив до виконання роботи бармена ОСОБА_3 без укладання з ним трудового договору.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413. Повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу є частиною укладання трудового договору, яке складається із виданого наказу та повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальних органів.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації цього права. Виходячи з положень КЗпП України та ЦК України реалізувати своє право на працю можна шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору, зокрема: договору підряду, договору доручення, авторського договору та інших цивільно-правових угод. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється.

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

КЗпП України у статті 21 визначає поняття трудового договору. Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Враховуючи роз'яснення Мінпраці та соціальної політики України від 11.03.2002 року №06/2-4/452 та від 26.12.2003 №067/1-4/2008 основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою укладання договору підряду є отримання певного матеріального результату. Тобто, за цивільно-правовим договором процес праці не регламентується: працівник не зараховується до штату, не видається наказ про його прийняття на роботу, не вноситься запис до трудової книжки і на нього не поширюється дія внутрішнього трудового розпорядку. Цивільно-правовий договір завжди оформляється письмово, з вказівкою конкретної роботи, завдання, замовлення.

Згідно розяснень, що містяться в листі Державна фіскальна служба України №21446/10/28-10-06-11 від 03.09.2015 року та №10320/Л/99-99-17-02-02-14 від 05.11.2015 року укладання договорів цивільно-правового характеру не регулюється статтею 24 КЗпП України.

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що між ним та ОСОБА_3 17.04.2018 року було укладено цивільно-правову угоду, згідно якої останній повинен був навчити персонал закладу виготовлювати коктейлі, шоти з алкогольних напоїв. ОСОБА_3 мав ключі від закладу, оскільки першим приходив в кафе, де і проводив навчання з персоналом.

Разом з тим, належними доказами судом встановлено, що укладена між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 цивільно-правова угода зникла під час крадіжки, що мала місце з 18 на 19 квітня 2018 року.

Вказаний факт стверджується листом старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатської області ОСОБА_5 №12275/106/25/1-2018, наданого на адвокатський запит, згідно якого в результаті крадіжки, яка мала місце в ніч з 18 на 19 квітня 2018 року в ПАБ «Честер», що розташовується за адресою м. Ужгород, вул. Л.Толстого, 29, зникли матеріально-товарні цінності та інші речі, зокрема і цивільно-правовий договір, укладений з ОСОБА_3.

Крім цього, в ході розгляду справи були встановлені ті обставини, що ОСОБА_3 не був зарахованим до штату, на нього не було видано наказ про його прийняття на роботу, не вносився запис до трудової книжки і на нього не поширювалася дія внутрішнього трудового розпорядку.

Вказані обставини, особою, яка складала протокол про адміністративну відповідальність відносно ФОП ОСОБА_1, враховані не були.

Частиною 1 статті 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення передбачене тією чи іншою статтею.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Аналізуючи в сукупності докази по справі, суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247 ч.1 п.1, 283,-285, 287,-291 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В ИВ:

Провадження в справі про адміністративне порушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6