Провадження №: 3/752/6295/18
ПОСТАНОВА

20.07.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бойко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Валігури Д.М. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1, яка у відповідності з вимогами закону була розподілена для розгляду судді Валігурі Д.М.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Валігури Д.М., в якій останній, посилаючись на вимоги Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, законів України, просить відвести суддю Валігуру Д.М. від розгляду вказаної вище справи про адміністративне правопорушення, вважаючи, що існують об'єктивні сумніви щодо упередженості судді Валігури Д.М. Свою позицію мотивую тим, що суддя Валігура Д.М. обмежив ОСОБА_1, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, доступ до матеріалів справ та відмовив у непередбачений законами спосіб у можливості ознайомитися із диском, на якому зафіксовано подію правопорушення. Тому, на думку заявника, виникають сумніви об'єктивності судді Валігури Д.М. при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, але від нього не надійшло клопотання про перенесення слухання справи, а тому вважаю за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши заяву про відвід судді прихожу до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Валігура Д.М., виходячи з наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи вказане, а також вимоги ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, суддя вважає, розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом, не дивлячись на прогалину в Кодексі України про адміністративні правопорушення в даному питанні.

Враховуючи викладене, надходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

В матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП міститься заява ОСОБА_1 про ознайомлення з усіма матеріалами та розписка про ознайомлення в повному обсязі з вказаними матеріалами.

Жодних додаткових доказів на підтвердження викладених у заяві доводів заявником до суду не подано.

Факт відмови суддею Валігурою Д.М. у наданні для ознайомлення спростовується матеріалами справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст.ст. 2, 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 268, 271 КУпАП України, практикою ЄСПЛ, суддя

постановив:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 в про відвід судді Валігури Дмитра Миколайовича від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді осарженню не підлягає.

Суддя О.В.Бойко