Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/739/18
Провадження № 3/273/370/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1В. , розглянувши матеріали, які надійшли від Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого,

за ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

20.05.2018 року о 04 год. 15 хв. в м. Баранівка по вул. Звягельська, керуючи автомобілем Peogeot 208 з державними номерними знаками АМ 4290 ВМ на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, поданого за допомогою проблискових маяків синього та червоного кольору, не зупинився, транспортний засіб було зупинено шляхом переслідування на патрульному автомобілі з державними номерними знаками 0973 в с. Вірля по вул. Польова.

ОСОБА_2 під час розгляду справи вину не визнав, зазначив, що 19.05.2018 року у вечорі відпочивав в кафе-барі «Парус» та повертався додому в с. Вірля на автомобілі марки Peogeot 208, разом з ОСОБА_3, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні. Коли він зупинився неподалік Баранівської комунальної центральної лікарні то на зустріч його автомобіля рухався патрульний автомобіль після чого, останній розвернувся та рухався позаду нього на відстані 800 м. Він не міг зрозуміти чи поліція просто патрулює чи намагається його зупинити, а тому поїхав додому. По приїзду в с. Вірля він попросив ОСОБА_3, яка їхала з ним в авто, залишити автомобіль та йти додому, але остання відмовилася, а тому, він змушений був сам покинути своє авто та піти додому. Пізніше йому стало відомо, що до його автомобіля підїхав патрульний автомобіль та працівники поліції без його відома забрали із салону автомобіля пістолет, права (двоє) та 200 доларів США. Про даний факт він повідомив поліцію.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, допитавши свідка працівника патрульної служби ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до слідуючого висновку.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.ст. 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

В судовому засіданні на підтвердження своїх пояснень ОСОБА_2, надав письмову заяву від 30 травня 2018 року свідка ОСОБА_3, завірену приватним нотаріусом ОСОБА_5, в якій ОСОБА_3 зазначає, що пояснення, які були відібрані у неї 20 травня 2018 року працівником поліції ОСОБА_4 є направдивими , оскільки були дані під тиском поліцейського.

Для усунення зазначених суперечностей у письмових поясненнях та у заяві свідка ОСОБА_3, остання викликалась в судове засідання, однак не явилася, будучи належним чином повідомлена про що свідчить розписка в матеріалах справи від 26 червня 2018 року, причину неявки суду не повідомила.

З пояснень наданих в судовому засіданні патрульним поліції ОСОБА_4 встановлено, що останній разом із своїм напарником ОСОБА_6, патрулювали територію по вулиці Звягельській в м. Баранівка, і побачивши неподалік автомобіль Peogeot 208, синього кольору який почав рух не подавши відповідного сигналу про початок руху, чим порушив ПДР і тому у патрульному автомобілі на вимогу зупинитися були увімкнені проблискові синьо-червоні маячки, але на даний сигнал ОСОБА_2 не відреагував і прибавивши швидкість поїхав у напрямку села ОСОБА_4. Патрульний автомобіль їхав за ним, після виїзду автомобіля правопорушника ОСОБА_2 на грунтову смугу неподалік поля, з під капоту автомобіля зявився дим і тому водій покинув салон авто та побіг у напрямку лісу.

Суддя бере до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 20 травня 2018 року, які узгоджуються з матеріалами справи, а саме: адміністративним протоколом від 20 травня 2018 року, поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_4, рапортом працівника поліції ОСОБА_6 в яких зазначено, що водій ОСОБА_2, бачив сигнал зупинки, який подавав патрульний автомобіль увімкненими проблисковими маячками синього і червоногокольору, але не зупинився, а почав швидше їхати, тобто втікати від працівників патрульної поліції.

Таким чином, не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_2 його вина у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується наявними у справі матеріалами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №395485 від 22.05.2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 20.05.2018 року, рапортами від 20.05.2018 року працівників патрульної служби ОСОБА_6МС. та ОСОБА_4, протоколом огляду місця події від 20.05.2018 року.

Суддя бере до уваги вимогу п.2.4 ПДР а саме те, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися.

Згідно п. 8.9 Правил дорожнього руху вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:

сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки;

увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

гучномовного пристрою;

спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Таким чином, зважаючи на те, що сам ОСОБА_2 підтвердив той факт, що він бачив та допускав, що працівники патрульної служби намагаються зупинити його автомобіль, проте вирішив знехтувати ПДР та поїхав далі.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП доведеною повністю, оскільки останнім порушено п.2.4 Правил дорожнього руху України, згідно якого на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Обставин, що помякшують відповідальність ОСОБА_2 не встановлено, обставин, що обтяжують відповідальність не встановлено.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності вину у вчиненому правопорушенні не визнав, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адімінстративного правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 122-2, 221, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі девяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто пятдесят три) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, в дохід держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом десяти днів з часу отримання її копії.

Суддя: О.В. Васильчук