Справа № 361/1547/18 Головуючий у І інстанції Кічинська О. Ф.
Провадження № 33/780/569/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 10.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2018 року, винесену відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно із постановою суду, ОСОБА_2, який постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, 01 березня 2018 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, в м. Бровари по вул. Короленка, поблизу будинку № 60, керував автомобілем «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, про що свідчили різкий запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів, однак від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_3 подав в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу, в якій просив постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2018 року скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною, винесена без всебічного, повного і обєктивного дослідження та зясування всіх обставин по справі. Апелянт, оспорюючи факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 01 березня 2018 року в м. Бровари по вул. Короленка, поблизу будинку № 60, та протокол про адміністративне правопорушення, зазначає, що ОСОБА_2 01 березня 2018 року о 02 годині 00 хвилин перебував за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Постишева)АДРЕСА_1, та ніяким автомобілем не керував, протокол відносно нього не складали, а тому вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 326908 від 01 березня 2018 року є незаконним та сфальсифікованим співробітниками поліції.

Крім того, на думку захисника, суд першої інстанції неналежно оцінив пояснення свідків, а також пояснення інспекторів Кеуш Р.О. та Почепець С.І., які, на думку апелянта, суперечать матеріалам справи, у звязку з чим, захисник вважає, що у матеріалах справи відсутні переконливі, належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши захисника та ОСОБА_2, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.3); письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу (а.с.5); письмові пояснення самого ОСОБА_2, в яких він підтверджує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та вживання ним спиртних напоїв, а також небажання проходити огляд на стан спяніння, в тому числі і в медичному закладі (а.с.6).

Крім того, з метою перевірки доводів ОСОБА_2 про те, що вночі 01 березня 2018 року він взагалі перебував вдома та не керував транспортними засобами у стані алкогольного спяніння, суддею місцевого суду були допитані як свідки працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили факт зупинки 01 березня 2018 року близько 02 години автомобіля «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого знаходився з явними ознаками алкогольного спяніння. Особу водія, яким виявився ОСОБА_2, було встановлено на підставі наданого ним паспорту. Від проходження огляду на стан спяніння ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, однак у письмових поясненнях підтвердив факт вживання ним спиртних напоїв, а саме коньяку та пива. Крім того, свідки пояснили, що після встановлення по базі даних «Армор» факту притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вересні 2017 року, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП. Також, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що ОСОБА_2 в присутності свідків підписав зобовязання не керувати транспортним засобом до повного витверезіння. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судді місцевого суду щодо допустимості, належності та достатності наведених вище доказів, відсутності в них будь-яких суперечностей, що свідчить про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Належним чином суддею місцевого суду обґрунтовано неспроможність доводів ОСОБА_2 та його захисника щодо перебування ОСОБА_2 01 березня 2018 року о 02 годині за місцем свого проживання, що, на їх думку, свідчить про фальсифікацію матеріалів провадження. Як правильно зазначив суддя у своїй постанові, візуальне порівняння особливостей почерку ОСОБА_2 в його поясненні від 01 березня 2018 року із зразками почерку в поданих до суду заявах свідчить про те, що всі вказані документи підписані саме ОСОБА_2

Посилання захисника у своїй апеляційній скарзі на недопит осіб, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення як свідки, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння, не заслуговують на увагу, так як комплекс досліджених та наведених у оскаржуваній постанові доказів повністю підтверджує висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Більше того, суддею в постанові зазначено, що вказані особи викликалися судом в установленому законом порядку, однак до суду не зявилися. Під час апеляційного перегляду справи захисник ОСОБА_2 підтвердив категоричне небажання зазначених свідків зявитися до суду, яке вони висловили в телефонній бесіді з ним.

Таким чином, вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність порушення ОСОБА_2 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, повторно протягом року, тобто скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є правильним та належним чином обґрунтованим.

При накладенні стягнення за вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст. 33 КУпАП щодо засад накладення адміністративних стягнень.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко