МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Белорукової І.В., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22.10.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови суду, 8.09.2018 року о 21.41 год., ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Део Сенс» Т1311, н.з. НОМЕР_1, на а.д. Н-24, Благовіщанське - Вознесенськ - Миколаїв, 210 км, в стані алкогольного сп'яніння. За результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу алкотест 6810 Драгер ARАМ 3601, у присутності двох свідків, показник якого згідно тесту №2089 - 0,38‰ та за результатами медичного огляду Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №1267 від 18.09.2018 року, показник якого згідно тесту склав 0,44‰. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

__________________________________________________________________

Провадження № 33/812/74/18 Головуючий у 1-й інстанції: Демінська О.І.

Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач апеляційного суду: Міняйло М.П.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджується із зазначеною постановою у зв'язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, ПДР не порушував, відносно нього протокол про адміністративне порушення відповідно до п.10.1 ПДР не складався; крім цього ОСОБА_2 в момент затримання вимагав у поліцейських надати можливість скористуватися правом правової допомоги.

Зазначає, що суддею суду першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме, найголовніше, розглянуто справу у відсутності відповідача, який був не належно та не своєчасно повідомлений про місце і час розгляду справи, чим зумовлено не подання клопотання про перенесення справи чи присутність на розгляді та порушені вимоги ст. 268 КУпАП та його право на захист, оскільки справа про адміністративне правопорушення було розглянута без його участі.

Вказує, що суддею не було досліджено в повному обсязі та належним чином докази, які мають відношення до справи та не надано оцінку поясненням які зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2.

Стверджує, що висновки суду зроблені передчасно, оскільки на момент складення протоколу медичний висновок не був наданий, відповідач з ним не ознайомлювався, що свідчить про упереджене ставлення працівників поліції та суду до відповідача, а також в протоколі відсутнє посилання на висновок медичного закладу, тому він не може бути належним доказом, та не може прийматися до уваги.

Крім того зазначає, що поліцейськими порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Зазначає, що суд розглянув справу поверхнево та формально, оскільки не викликав та не допитав свідків в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.3) складеному у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 296 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

ОСОБА_2 власноруч зазначив в протоколі, що протокол був складений без його присутності іншим патрульним, з порушенням не згоден та надасть докази в суді.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою пристрою алкотестер «Драгер», після чого результат склав 0,38 ‰. Водій не погодився з результатом та виявив бажання пройти огляд в медичному закладі( а.с. 6,7).

Також вина ОСОБА_2 підтверджується роздруківкою газоаналізатора «Alcotest 6810» та актом огляду на стан сп'яніння ( а.с. 5), який, згідно Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» був долучений до протоколу і в якому зазначений результат огляду на стан сп'яніння, а саме показник 0,38 ‰, тому доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення є не допустимим доказом, є неспроможними.

Відповідно до медичного висновку, акту №1267 та результату токсикологічного дослідження №5389 Миколаївського обласного наркологічного диспансеру 18.09.2018 року о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 4, 18-20).

Крім того, з відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського вбачається факт продуття ОСОБА_2 приладу алкотест «Драгер» в присутності двох свідків та результат тестування становив 0,38‰, а також виявлення бажання на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі.

В судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_2 не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться копія викликів до суду та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.13-14).

За такого, твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 належним чином не повідомлявся про розгляд справи та не зміг надати суду належні докази спростовуються.

Твердження апелянта, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, ПДР не порушував, відносно нього протокол про адміністративне порушення щодо порушення ОСОБА_2 п.10.1 ПДР не складався не заслуговують на увагу та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Щодо твердження апелянта, що поліцейськими порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 № 1452/735, то воно не знайшло свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та є неспроможним.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Стягнення за адміністративні правопорушення накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст. 33 та ст. 36 КУпАП.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП , апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22.10.2018 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

Апеляційного суду М.П. Міняйло