ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/311/18 Справа № 212/6689/18 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Дніпро

22 грудня 2018 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ТОВ «РемТехСтрой», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 місяців.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_1, 28 серпня 2018 року, в 12-40 годині, в м. Кривий Ріг у Покровському районі, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Кропивницького - вул.Уфімська, керуючи автомобілем «HUNDAI SANTANA FE», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Кропивницького зі сторони вул. Грибоєдова не врахував дорожньої обстановки, не виконав вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем «Дачіа Логан» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався по вул. Уфимська зі сторони вул. Невської. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 - тілесні ушкодження, чим спричинено матеріальні збитки. Крім того, було зруйновано електричну опору вуличного освітлення. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив приписи норм пунктів 1.5, 2.3 «б», 16.11, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із пропуском 10 денного строку на оскарження постанови, передбаченого ст. 294 КУпАП, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження по даній справі. Разом із апеляційною скаргою заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування пропуску строку зазначає, що постанову він отримав лише 07 листопада 2018 року.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, та підлягає скасуванню у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що він не визнає свою провину, та зазначає, що дорожній знак 2.1 "Дати дорогу", який був по ходу його руху, висів на електроопорі від поверхні дороги на висоті 4,9 метрів та був закритий для огляду гіллями та листями дерева, тому не вбачає в своїх діях порушень правил дорожнього руху.

Зазначає, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні про проведення комплексної дорожньо-транспортної авто-технічної експертизи.

Також вказує на те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права та обмежився даними матеріалами справи, яких було недостатньо для винесення законного та обґрунтованого рішення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підтримали клопотання про поновлення строку, просили його задовольнити та розглянути подану апеляційну скаргу по суті, доводи викладені в ній підтримали в повному обсязі. Також заявили клопотання про призначення комплексної дорожньо-транспортної автотехнічної експертизи.

В суді апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_5 та ОСОБА_2, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, постанову судді першої інстанції вважали законною та обґрунтованою.

Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також поважність причин пропуску пропущеного процесуального строку на оскарження вищевказаної постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи, що останній день апеляційного оскарження перепадає на вихідний день 10.11.2018 р., а наступний робочий день є 12.11.2018 року, вважаю, що строки оскарження не порушенні, а тому і в поновленні їх не потребують.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення БД № 190750 від 28.08.2018 року де зазначені обставини вчинення правопорушення та їх правова кваліфікація а також складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; схемою до протоколу місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, а також пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП; поясненнями ОСОБА_2, відповідно до яких, останній рухаючись по головній дорозі та перед ним швидко виїхав на перехрестя автомобіль Хюндай, не надавши перевагу у русі, в наслідок чого він прийняв міри до екстреного гальмування та уйшов в ліву сторону. Після зіткнення проїхав далі по дузі руху; поясненнями ОСОБА_1, відповідно до яких останній відмовився надавити пояснення, безпосередньо після ДТП, посилаючись на ст. 63 Конституції України; поясненнями свідка ОСОБА_7, відповідно до яких, останній бачив, як автомобіль Дачія Логан, на невеликій швидкості рухався по головній дорозі, а автомобіль Хюндай Сантафе, рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги водію автомобіля Дачія Логан.

Відповідно до пункту 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 2.3"б" ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до пункту 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Порушення зазначених норм Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 підтверджується, протоколом огляду місця ДТП, де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, локалізація яких свідчить про наявність причинного зв'язку з наслідками, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, а також наявність дорожніх знаків.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того,що Дорожній знак 2.1 "Дати дорогу", розташований з порушенням, а саме на 4.9 метрів від дорожнього покриття та був закритий для огляду гіллями та листями дерева, що на думку апелянта виключає наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, є безпідставним.

Так, місцевим судом було зазначено, оглядовість цього знаку (2.1 "Дати дорогу"), можливість водія бачити його задовго до виїзду на перехрестя, нічим не спростована. Вимога ПДР від водія бути максимально уважним при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, тим більше при під'їзді до перехрестя, де вирогідність створення аварійної ситуації зростає до максимальних величин, при її належному виконанні зобов'язувала водія упевнитись в наявності або відсутності знаків пріоритету чи іншої дорожньої інформації, яка б дала впевненість у здійсненні правильного безпечного маневру при перетинанні перехрестя вулиць. Розташування знака високо над рівнем поверхні дороги підвищує його оглядовість з більшої відстані і це, в свою чергу, додатково спростовує твердження водія ОСОБА_1 про неможливість, в даній ситуації, визначення водієм статусу автомобільної дороги (головна чи другорядна відносно тієї, по якій рухається), яку він готувався перетинати, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, до пояснень водія ОСОБА_1, які була надані в суді першої інстанції, так і наведені в апеляційній скарзі, стосовно розташування дорожнього знаку - відношусь критично, оскільки дане твердження спростовується наявними в матеріалах справи доказах, в об'єктивність яких сумнівів не викликає, в тому числі і наявними фотознімками, долученими до протоколу огляду так і безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду.

Стосовно доводів апеляційної скарги, про те, що суд проігнорував клопотання про призначення технічної експертизи, не заслуговують на увагу.

В судовому засіданні апеляційного суду захисником ОСОБА_4 було заявлено клопотання про проведення авто технічної експертизи.

В оскаржуваній постанові місцевим судом, було належним чином вмотивована відмова в призначені експертизи, крім того, поставлені захисником питання, які в даному випадку або виходять за межі зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення ПДР України, як начебто порушив ОСОБА_1.., або взагалі стосуються тих обставин, які зафіксовані іншими доказами, що долучені до матеріалів адміністративної справи та фактично можуть бути оцінені суддею при винесенні рішення по суті, можуть бути оцінені судом в сукупності з іншими доказами по справі та не потребують певних спеціальних знань.

Вимоги щодо дотримання ПДР України всіма учасникам дорожнього руху, визначені Правилами дорожнього руху, тому, апеляційним судом також відмовлено у задоволенні клопотання щодо проведення автотехнічної експертизи, оскільки відповідно до ст. 273 КУпАП, вбачається, що експерт призначається у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях, а оскільки заявником не доведено необхідність її призначення і судом першої інстанції було вже відмовлено в задоволені зазначеного клопотання та його доводи зводиться до переоцінки доказів, що не дає підстави для призначення цієї експертизи.

Пояснення які надані ОСОБА_2 повністю узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказам, не суперечать між собою, тому у апеляційного суду сумнівів стосовно їх правдивості не виникає.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаних пунктів 1.5, 2.3 «б», 16.11, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 ПДР України знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Інші докази відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, погоджуюсь з висновком місцевого суду щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, оскільки таке стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних підстав для скасування постанови місцевого суду.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя : А.О. Пістун