АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3819/18Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 33/789/211/18 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.483 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Лекан І.Є.

за участю представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, представника Тернопільської митниці ДФС Свірської І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об'єктом порушення, а саме 46219 грн. 65 коп. з конфіскацією у власність держави автомобіля MAZDA RX-8 2004 року випуску, № кузова НОМЕР_1

У разі неможливості конфіскації товару постановлено стягнути з ОСОБА_1 компенсаційну вартість цього товару в сумі 46219 грн. 65 коп..

Також цією постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 просить скасувати постанову місцевого суду як незаконну та закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі у зв"язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи місцевим судом, хоча бажав приймати участь у судовому засіданні та надавати пояснення.

Вказує, що порушення митних правил, передбачене ч.1 ст.483 МК України не є триваючим і припиняється з моменту подання декларації митному органу, тобто 29 квітня 2015 року, а тому вважає, що строки притягнення до адмінвідповідальності - 6 місяців, закінчились.

Поряд з цим зазначає, що відповідно до ч.3 ст.467 МК України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, але не пізніше ніж через два роки з дня вчинення правопорушення, а тому вважає строки накладення адміністративного стягнення і в цьому випадку закінчились.

Також стверджує, що ОСОБА_1 був лише перевізником, а відповідно до ч.2 ст.460 МК України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної.

Вказує, що всі документи по митних оформленнях робила брокерська компанія, яка і подавала їх згідно договору, а тому відповідальність вважає повинна нести вона.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу та просить її задовольнити, думку представника Тернопільської митниці ДФС Свірської І.О., яка заперечила апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, просить в її задоволенні відмовити, перевіривши доводи та обґрунтування скарги приходжу до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 неодноразово надсилались виклики про необхідність прибуття у Тернопільську митницю ДФС для з'ясування обставин ввезення у 2014/2015 роках автомобілів на адресу TOB "Сокіл-Захід", про що свідчать списки згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих повідомлень №№777 та 42, поданих в ТД ПАТ "Укрпошта" від 22 грудня (ідентифікатор №685) та 23 січня 2018 року відповідно (ідентифікатор №718), які він не отримував.

Тим не менш, ОСОБА_1, згідно службової записки №16/19-70-20-01 від 02 лютого 2018 року, 01 лютого 2018 року близько 16:00 год. прибув до Тернопільської митниці та повідомив, що за адресою реєстрації по АДРЕСА_1 він не проживає, однак фактичне місце свого проживання повідомити відмовився, як і надавати будь-які інші відомості щодо ввезення ним транспортного засобу на адресу ТОВ "Сокіл-Захід".

В свою чергу суд першої інстанції, як це вбачається з матеріалів справи, виконав усі дії, які залежали від суду, для належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи відносно нього, неодноразово надсилаючи повідомлення на зазначену в матеріалах справи адресу АДРЕСА_1, які ОСОБА_1 також не отримував. Інших даних, щодо фактичного місця проживання ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Крім того, слід зазначити, що 13 лютого 2018 року, тобто незадовго після прибуття ОСОБА_1 до Тернопільської митниці 01 лютого 2018 року, за один день до складення митними органами протоколу про порушення митних правил від 14 лютого 2018 року, останній уклав договір з адвокатом ОСОБА_2 щодо надання правової допомоги, тому його права у розгляді справи не були порушені.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України", Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв'язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки.

У зв"язку з наведеним вважаю доводи адвоката ОСОБА_2 щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи відносно нього є необґрунтованими.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то на думку суду апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України відповідають вимогам закону та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною першою ст.483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів, або способів, що утруднюють виявлення таких товарів або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Так, судом встановлено, що 20 квітня 2015 року згідно попереднього повідомлення митної декларації EE № 403000010/2015/100092 від 20 квітня 2015 року, через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_5 на підставі рахунку (invoice) №0030 від 17 квітня 2015 року ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт, товар - автомобіль MAZDA RX-8. 2004 року випуску, № кузова НОМЕР_1 Згідно із цим рахунком фактурна вартість товару становить 500 євро, що по курсу Національного банку України на день подання митної декларації митниці становить 12163,07 грн., відправником вказано «M.VOS VOF 5334 LH Velddriel. De Tweede Geerden, 9 Netherlands, одержувачем вказано TOB «СОКІЛ-ЗАХІД» (Тернопільська область.Тернопільський район, с.Біла, вул. Бродівська-Бічна 15, Україна).

Вказаний товар переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю гр. України ОСОБА_1 шляхом надання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товару через митний кордон України рахунку (invoice) №0030 від 17 квітня 2015 року, який містить неправдиві відомості про фактурну вартість товару, відправника та одержувача, оскільки згідно із наданою Генеральним прокурором землі у м. Нюрнберг-Фюрт, Німеччина копією рахунку (rechnung) № 04/15-16 від 17 квітня 2015 року, справжня фактурна вартість товару становить 1900 євро, що по курсу Національного банку Украіни на день подання митної декларації становить 46219,65 грн., відправником зазначено компанію VK AUTOMOBILE. ОСОБА_7, АДРЕСА_2, одержувач ОСОБА_1. АДРЕСА_3.

29 квітня 2015 року Тернопільською митницею ДФС завершено митне оформлення товару згідно митної декларації № 403000010/2015/000207.

Таким чином, громадянин України, ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України товар з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товару документ, а саме інвойс №0030 від 17 квітня 2015 року, що містить неправдиві відомості щодо відправника та одержувача, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, зокрема неправдиві відомості про фактурну вартість товару, що призвело до недоборів обов'язкових митних платежів у сумі 3142,94 грн.

Вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил підтверджується попереднім повідомленням митною декларацією ЕЕ №403000010/2015/100092 від 20.04.2015 року, інвойсом №0030 від 17.04.2015 року, митною декларацією №403000010/2015/000207, рахунком №04/15-16 від 17.04.2015 року, які судом першої інстанції були належним чином досліджені.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає доведеною наявність вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, тобто вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, що місять неправдиві відомості щодо відправника, одержувача та його митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, при розгляді справ про порушення митних правил, передбачених ст. 483 МК України та вирішенні питання про строк накладення адміністративного стягнення необхідно з'ясовувати питання про день, коли було виявлено вказане порушення. При цьому слід виходити з того, що за змістом ст.491 МК України воно може бути виявлено як посадовими особами митного органу безпосередньо (під час переміщення через митний кордон чи митного оформлення товарів), або ж внаслідок офіційного письмового повідомлення про вчинення порушення митних правил, отриманого від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій. Тому, в залежності від встановленого, необхідно вирішувати питання про накладення адміністративного стягнення чи закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.3 ст.491 Митного кодексу України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Враховуючи те, що вказане порушення митних правил виявлено органом доходів і зборів 24 листопада 2017 року у зв"язку з опрацюванням листа від Головного прокурора у м. Нюрнберг-Фюрт, Німеччина №404AR277336/16 від 27.04.2017 року та доданих до нього документів, які надійшли на адресу Тернопільської митниці ДФС листом Головного управління ДФС у Тернопільській області №2667/7/19-00-21-11-06/17977 від 24 листопада 2017 року, та з врахуванням шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення, його строк закінчується 24 травня 2018 року, тому на день розгляду справи ОСОБА_1 підлягав накладенню на нього адміністративного стягнення.

Це ж стосується і доводів представника з приводу закінчення дворічного терміну, передбаченого ч.3 ст.467 МК України, щодо накладення адміністративного стягнення.

Згідно зазначеної частини статті адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через два роки з дня вчинення правопорушення лише у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил.

Однак, будь-які відомості щодо вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, відмови у відкритті кримінального провадження або його закриття в матеріалах справи відсутні.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 діяв як перевізник товару є необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи.

Також є необґрунтованими доводи апелянта про те, що саме брокерська компанія повинна нести відповідальність за дане порушення митних правил, оскільки ТОВ "Віта-Едванс" це посередник у сфері надання послуг з декларування товарів, що належать підприємствам та переміщуються через кордон України, а також представляє інтереси свого клієнта в митних органах.

Не заслуговують на увагу твердження адвоката ОСОБА_2, що його клопотання судом першої інстанції не були розглянуті. Відповідно до протоколу судового засідання від 24 травня 2018 року заявлені стороною захисту клопотання розглянуті та за їх результатами прийняті відповідні рішення.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.483 Митного кодексу України, ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.Є. Лекан