Номер провадження 3/754/3669/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2018 року Суддя Деснянського районного суду м.Києва Зотько Т.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає: АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1,

за ч.2 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

18.05.2018 р. о 15:00 год. по вул.Г.Хоткевича в м.Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - «BMW 318I», н.з.НОМЕР_2, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку водій повторно протягом року відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст.277-2 КУпАП, причини неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення судового засідання не подавав. У зв'язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об'єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установлено порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція частини другої ст.130 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які були вчинені особою повторно протягом року.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи відеозапису, ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров'я.

Згідно наданих на виконання постанови судді від 26.06.2018 матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 згідно постанови Дарницького районного суду м.Києва від 14.02.2018 притягувався до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, в діях останнього вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20400 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, передбаченого санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП.

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненому правопорушенню, і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20.400 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Строк позбавлення спеціального права ОСОБА_1 обчислювати з дня здачі або вилучення документа, що посвідчує це право.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: