Номер провадження: 33/785/447/18
Головуючий у першій інстанції Терзі І. Г.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Стягнутий судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до оскарженої постанови суду, 10 листопада 2017 року близько 13 години 15 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ніссан» д/н НОМЕР_1, при виїзді з другорядної дороги з вулиці Довженка на перехрестя доріг з проспектом Шевченка у м. Одесі, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю «ЗАЗ» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі. Внаслідок допущеного ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху сталося зіткнення і транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, та постановити нову, якою провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.4 ст. 247 КУпАП у зв'язку із вчиненням дії в стані крайньої необхідності.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено вимоги статей 245, 252, 280, 283 КУпАП та не з'ясовано всіх обставин справи, не надано належної оцінки доказам, оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт також наголошує, що схема місця ДТП містить недостовірні дані, а також до матеріалів справи не долучений відеозапис з нагрудних реєстраторів працівників поліції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_3, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, під час апеляційного розгляду було встановлено, що суд першої інстанції не дотримався приписів зазначених норм права.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що 10 листопада 2017 року, приблизно о 13 години 15 хвилин, він керував автомобілем «Ніссан» д/н НОМЕР_1. При виїзді з другорядної дороги вул.Довженка на перехрестя доріг з проспекту Шевченка на виконання вимог дорожнього знаку «Дати дорогу», зупинився, увімкнув покажчик повороту праворуч, даючи перевагу в русі автомобілям, що рухаються по головній дорозі. Після цього, на відстані біля 20 метрів, він побачив автомобіль «ЗАЗ», який рухався по проспекту Шевченка у крайній лівій смузі. Раптом цей автомобіль почало розхитувати із смуги в смугу, після чого без гальмування зірвало в некерований занос на великій швидкості. Як йому здалося, автомобіль «ЗАЗ» вийшов на траєкторію, при якій удар припадав на передні (водійські) двері його автомобіля. На передньому пасажирському місці автомобіля знаходилась його малолітня донька, а тому, намагаючись відвернути небезпеку для її життя, він розпочав рух з тим, щоб уникнути зіткнення. ОСОБА_2 наголошував, що він діяв у стані крайньої необхідності і це виключає адміністративну відповідальність. На переконання ОСОБА_2 дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобілю «ЗАЗ», який був перевантажений.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що у зазначених в протоколі час та місці він керував автомобілем «ЗАЗ» та рухався по проспекту Шевченко в крайній лівій смузі по головній дорозі. В районі будинку № 3, праворуч від нього, з другорядної дороги вул.Довженка виїхав автомобіль «Ніссан» під керуванням ОСОБА_2 та почав виконувати поворот ліворуч там самим створивши йому небезпеку для руху. ОСОБА_3 почав гальмувати та відвертати свій автомобіль праворуч для того, щоб уникнути зіткнення, але відвернути ДТП йому не вдалося.

За клопотанням ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.273 КУпАП, була призначена судова транспортно-трасологічна та автотехнічна експертиза, на вирішення якої були поставленні питання щодо відповідності дій водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правилам Дорожнього руху України і можливості запобігти ДТП у разі їх виконання.

Згідно з висновками №18-1797/1798 судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Nissan Teana д/н НОМЕР_1 та ЗАЗ-110557 д/н НОМЕР_2:

-сліди, які були залишені автомобілем ЗАЗ-110557 р/н НОМЕР_2 на місці пригоди являються слідами заносу, і перед початком цього заносу цей автомобіль рухався в лівій смузі;

-в умовах події швидкість автомобіля ЗАЗ-110557 р/н НОМЕР_2 перед заносом перевищувала 35-41 км/г.;

-за технічно спроможною версією розвитку пригоди належним виконанням вимог пункту 12.1 ПДР водій автомобіля ЗАЗ-110557 р/н НОМЕР_2 мав технічну можливість зберегти контроль за його керуванням, уникнути некерованого виїзду в праву смугу та уникнути зіткнення з автомобілем Nissan Teana д/н НОМЕР_1;

-покази водія автомобіля Nissan Teana д/н НОМЕР_1 про обставини пригоди технічно спроможні;

-належні дії водія автомобіля ЗАЗ-110557 р/н НОМЕР_2, який утратив контроль за керуванням транспортним засобом без будь-якого об'єктивного стороннього впливу на його безпеку руху (за технічно спроможною версією), та в заносі виїхав у праву смугу для руху, де вже знаходився автомобіль Nissan Teana д/н НОМЕР_1, регламентувалися вимогами пункту 12.1 ПДР, що передбачають обрання швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, особливості вантажу та технічного стану транспортного засобу, з ціллю гарантованого забезпечення постійного контролю за своїм рухом із забезпеченням безпеки собі та іншим його учасникам;

-з позицій експертного аналізу, водій автомобіля Nissan Teana д/н НОМЕР_1 в умовах пригоди був пасивним її учасником, жодним чином не впливав на поведінку водія автомобіля ЗАЗ-110557 р/н НОМЕР_2, та не мав технічної можливості уникнути пригоди.

Таким чином із зазначеного висновку №18-1797/1798 судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи випливає, що причиною розглядаємої дорожньо-транспортної пригоди стали неналежні дії водія автомобіля ЗАЗ-110557 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_3, який утратив контроль за керуванням транспортним засобом без будь-якого об'єктивного стороннього впливу на його безпеку руху (за технічно спроможною версією), та в заносі виїхав у праву смугу для руху, де вже знаходився автомобіль Nissan Teana д/н НОМЕР_1.

Цим же висновком встановлено, що показання водія автомобіля Nissan Teana д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 про те, що виїзд на головну дорогу - проспект Шевченка, був обумовлений його намаганням уникнути зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110557 р/н НОМЕР_2, який рухався на великій швидкості у траєкторії заносу в напрямку його автомобіля є спроможними.

Статтею 18 КУпАП встановлено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таким чином, апеляційний суд визнає спроможними доводи водія ОСОБА_2, що він діяв у стані крайньої необхідності, що не може бути визнано адміністративним правопорушенням.

В свою чергу апеляційний суд погоджується з висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи і в частині того, що належним виконанням вимог пункту 12.1 ПДР водій автомобіля ЗАЗ-110557 р/н НОМЕР_2 мав технічну можливість зберегти контроль за його керуванням, уникнути некерованого виїзду в праву смугу та уникнути зіткнення з автомобілем Nissan Teana д/н НОМЕР_1.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вискладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувся в порушення вимого статей 245 та 280 КУпАП, а саме судом була допущена неповнота судового розгляду, що, в свою чергу, призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а тому постанова Приморського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 280, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко