Справа № 404/3036/18
Номер провадження 3/404/1286/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Загреба Ірина Віталіївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_2, працюючого в ПП «Укравтоінвест», що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер ПП НОМЕР_1,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1 по вул. Автолюбителів, біля будинку №3, у с.Соколівське Кіровоградського району Кіровоградської області, перебуваючи на посаді директора ПП «Укравтоінвест», не виконав вимогу (припис) Національної поліції №10 від 27.04.2018 року, а саме допустив невідповідність технічного стану транспортних засобів та не повідомив відділ безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП протягом 10 днів про вжитті заходи із забезпечення технічного стану транспортних засобів, чим порушив вимоги п.1.5 ПДР України, ст.23 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність ст.188-28 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, до суду повернувся конверт за «закінченням терміну зберігання». При цьому, подав через канцелярію суду 12.06.2018 року копію повідомлення від 04.05.2018 року про усунення недоліків, зазначених в приписі №10 від 27.04.2018 року старшого інспектора відділу БДР УПП в Кропивницький ДПП капітана поліції ОСОБА_3

Відповідно до ст.268 ч.1 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.10 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в ОСОБА_2» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ч.17 ст.6 цього Закону особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які, зокрема, беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобовязані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, із яким ознайомився ОСОБА_1, вказано його місце проживання, а також повідомлено його про місце розгляду справи. Таким чином останній безперечно розумів, що за вказаною ним адресою Кіровським районним судом м. Кіровограда будуть здійснюватися його виклики для розгляду вказаної справи та жодних зауважень з приводу викладеного при складанні протоколу не висловив, а тому враховуючи відповідність складеного протоколу вимогам ст.256 КУпАП, вважаю можливим розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обовязково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка субєкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи зазначені вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Статтею 188-28 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення за місцем його вчинення, вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Аналогічні висновки колегії суддів Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 13 січня 2017 року по справі № 552/4635/16-а та в ухвалі від 28 грудня 2016 року по справі № 750/8192/16-а.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в ОСОБА_2. При цьому, суд при оцінці доказів у справі враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддею встановлено, що матеріали адміністративної справи не містять доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Крім того, Верховний Суд у роз'ясненні щодо візуального спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху України роз'яснив, що вірними є висновки суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. ВС вказав, що у даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 15.10 «а» Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами відстані автомобіля від пішохідного переходу тощо. Посилання суду апеляційної інстанції на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення ВС визнав помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. А постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (постанова від 26.04.2018 у справі №338/1/17).

Особисті візуальні спостереження інспектора патрульної поліції та його внутрішні переконання, певні судження і висновки щодо вчинення ОСОБА_1 поставленого йому у вину проступку за змістом та у відповідності ст.251 КУпАП не мають характеру доказів, а ті, які висловлені у протоколі щодо порушення п.1.5 ПДР України мають характер припущень, як наслідок, докази, які свідчили б про вчинення останнім порушення Правил дорожнього руху України в матеріалах справи відсутні, крім того немає відомостей про дату отримання припису ОСОБА_1, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого диспозицією ст.188-28 КУпАП, у звязку з чим провадження підлягає закриттю за відсутністю в діях складу правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.188-28, 247, 256, 283-284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-28 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з моменту проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_4