АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/748/18 Головуючий у І-й інстанції Хлистуненко О.В.
Справа № 210/1029/18 Суддя-доповідач Крот С.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою щодо

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції 22 лютого 2018 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 424760, згідно якого 09 лютого 2018 року о 19 годині 40 хвилин на пл. Домнобудівників біля буд. 10/2 в місті Кривому Розі ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ГАЗ 32213 ПЕ СПГ н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не був уважним до дорожньої обстановки, не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв наїзд на припаркований автомобіль DAEWOO LANOS TF694 н.з. НОМЕР_2 водія ОСОБА_1 .
Крім того, 22 лютого 2018 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 072181, згідно якого 09 лютого 2018 року о 19 годині 40 хвилин на пл. Домнобудівників біля буд. 10/2 в місті Кривому Розі ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ГАЗ 32213 ПЕ СПГ н.з. НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, та не повідомив про ДТП уповноважений підрозділ Національної поліції.
В обґрунтування рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу інкримінованих адміністративних правопорушень суд першої інстанції зазначив, що вина останнього у вчиненні адміністративних правопорушень не доведена та не аргументована інспекторами УПП в м. Кривому Розі, а обставини, вказані в протоколах про адміністративні правопорушення, є суперечливими та не відповідають дійсності.

В апеляційній скарзі потерпілий просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та винести нову, якою ОСОБА_2 визнати винним за статтями 122-4, 124 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження потерпілий зазначає, що звернувся із заявою про видачу копії постанови в день її проголошення 20.04.2018 р., проте йому відмовили в її видачі. Повний текст постанови він отримав 23.04.2018 р. і ознайомився з обґрунтуванням суду, у зв`язку з чим просить поновити строк, оскільки вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги потерпілий зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія ОСОБА_2 , відносно якого і був складений протокол, а порушення ним вимог ПДР України перебувають у причинному зв`язку з настанням події ДТП. Вважає, що суд невірно оцінив докази, не надавши їм належну оцінку, а саме: не врахував пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є очевидцями зіткнення, показанням його та ОСОБА_5 щодо розклеювання оголошень.

В судовому засіданні представник потерпілого Шролик О.В. та потерпілий ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали та, з підстав, зазначених в скарзі, просили її задовольнити, а постанову суду скасувати.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечував проти її задоволення, вважав її необґрунтованою, а постанову суду законною та обґрунтованою і просив залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 20.04.2018р., відомостей про вручення копії постанови негайно після її проголошення або про направлення її учасникам, відповідно до ст. 285 КУпАП, в справі відсутні. З матеріалів вбачається, що потерпілим копія оскаржуваної постанови отримана 23.04.2018 р., про що освідчить розпис потерпілого з зазначенням дати отримання на заяві, поданій ним згідно штампу суду в день проголошення рішення, тоді як апеляційна скарга подана 02.05.2018 р., тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження на один день. Разом з тим, враховуючи, що потерпілий отримав копію повного тексту постанови 23.04.2018 р., а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП.

Так, закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наданими матеріалами не підтверджується факт порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_2 , тобто вина останнього у вчиненні адміністративних правопорушень не доведена.
Також судом першої інстанції зазначено, що він критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_5 , який є рідним братом потерпілого ОСОБА_1 , вважає недопустимим доказом показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , оскільки вони пояснили, що зателефонували за оголошенням, однак такого оголошення суду надано не було.
Вказані висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, при цьому за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в оскаржуваній постанові не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відхилив інші.

Як встановлено апеляційним переглядом, водію ОСОБА_2 інкримінується порушення Правил дорожнього руху України, яке виразилося в тому, що він 09 лютого 2018 року о 19 годині 40 хвилин на пл. Домнобудівників біля буд. 10/2 в місті Кривому Розі, керуючи автомобілем ГАЗ 32213 ПЕ СПГ н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не був уважним до дорожньої обстановки, не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв наїзд на припаркований автомобіль DAEWOO LANOS TF694 н.з. НОМЕР_2 водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п.п. 2.5 б та 10.9 ПДР України.
Крім того, 09 лютого 2018 року о 19 годині 40 хвилин на пл. Домнобудівників біля буд. 10/2 в місті Кривому Розі ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ГАЗ 32213 ПЕ СПГ н.з. НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, та не повідомив про ДТП уповноважений підрозділ Національної поліції, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України.
Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не дав належну оцінку поясненням ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .

З пояснень в судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанцій водія ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 приходив до нього додому і вимагав кошти за пошкоджений автомобіль, що він їздив з ним на СТО та давав майстру по ремонту 3000 грн. за ремонт автомобіля DAEWOO LANOS TF694 н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , пояснюючи це тим, щоб не хвилювалась його дружина. Також в суді апеляційної інстанції він наголошував, що коли побачив оголошення про пошук свідків обставин пошкодження автомобіля ОСОБА_1 , він відмовився давати останньому ще гроші на ремонт автомобіля.
Потерпілий ОСОБА_1 у суді пояснив, що ОСОБА_2 в присутності його брата ОСОБА_5 підтвердив, що він скоїв дане ДТП. На наступний день вони поїхали на СТО для оцінки суми збитків, через два тижні ОСОБА_2 особисто передав майстру по ремонту 3000 грн. Коли ж він узнав, що сума збитків складає приблизно 8500 грн., відмовився від відшкодування подальших витрат. Потім він самостійно шукав свідків ДТП шляхом розклеювання оголошень біля будинку. Через деякий час йому подзвонили ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Аналогічні показання давав в судових засіданняхв суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_5 .

Також, в судових засіданняхв суді першої та апеляційної інстанцій було допитано в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які підтвердили пояснення ОСОБА_1 , що телефонували за оголошенням, і показали, що вони почули звук сигналізації автомобіля Ланос та побачили, як з автомобіля білого кольору Газель вийшов чоловік та оглядав завдані пошкодження.
При оцінці вказаних показань апеляційний суд вважає їх належними, допустимими та об`єктивно достовірними доказами і приходить до наступних висновків.
Оцінюючи пояснення водія ОСОБА_2 в тій частині, що він їздив з ОСОБА_1 на СТО та давав майстру по ремонту 3000 грн. за ремонт автомобіля DAEWOO LANOS TF694 н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , пояснюючи це тим, щоб не хвилювалась його дружина, апеляційний суд вважає недостовірними і розцінює як спосіб захисту від притягнення до адміністративної відповідальності., оскільки такі пояснення спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи в їх сукупності.
Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про визнання недопустимими показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оскільки останні пояснили, що дзвонили за оголошенням, однак такого оголошення суду надано не було, так як вони не підтверджуються жодними об`єктивними даними та не узгоджуються з наданими в суді апеляційної інстанції показаннями водієм ОСОБА_2 , згідно яких останній особисто бачив розклеяні ОСОБА_1 біля будинку оголошення про пошук очевидців ДТП.
Факт порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України в повному обсязі підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасником ДТП ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги потерпілого щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення уповноваженою особою інспектором роти 3 батальону 3 УПП в м. Кривому Розі ДПП факту порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень повністю доведена, а його дії слід кваліфікувати за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП, оскільки апеляційним судом встановлено, що 09 лютого 2018 року о 19 годині 40 хвилин на пл. Домнобудівників біля буд. 10/2 в місті Кривому Розі ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ГАЗ 32213 ПЕ СПГ н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не був уважним до дорожньої обстановки, не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв наїзд на припаркований автомобіль DAEWOO LANOS TF694 н.з. НОМЕР_2 водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п.п. 2.5 б та 10.9 ПДР України, що знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, 09 лютого 2018 року о 19 годині 40 хвилин на пл. Домнобудівників біля буд. 10/2 в місті Кривому Розі ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ГАЗ 32213 ПЕ СПГ н.з. НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, та не повідомив про ДТП уповноважений підрозділ Національної поліції, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України.
Разом з тим, як встановлено в апеляційному суді, подія мала місце 09 лютого 2018 року, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчились на момент розгляду даної справи в апеляційному суді.

За таких обставин, зважаючи на необґрунтованість викладеного у постанові суду першої інстанції висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з винесенням нової, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративні правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання потерпілого ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року в частині закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень скасувати.

Визнати винним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Крот