КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю

секретаря судового засідання Яцевич Н.А.

представників Київської міської митниці ДФС ОСОБА_1,

ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 9 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнана винуватою у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України, та піддана адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 1700 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 352, 40 грн. в дохід держави.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 9 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнана винуватою в тому, що приблизно об 13 год. в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу А митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС України при здійснені митного контролю пасажирів та багажу рейсу EG 273 сполученням «Бергамо(Мілан) - Київ» громадянка України, ОСОБА_4 разом з громадянином ОСОБА_3, згідно з п. 1.9 «Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом», затверджених наказом Державної митної служби України № 137 від 18 лютого 2006 pоку, самостійно обрали спрощену форму митного контролю «зелений коридор» та перетнули білу смугу, яка означає закінчення «зеленого коридору».

Для здійснення митних формальностей пасажирів було запрошено до контролю їх багажу з використанням рентген апарату, де було встановлено, що в багажі можуть знаходитись нові речі. На запитання до вищезазначених громадян про наявність у них нових речей їх було запрошено до службового приміщення для проведення митного огляду багажу та ручної поклажі.

Під час проведення митного контролю було встановлено, що пасажири мають нові речі у супроводжуваному багажі, що належать ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а саме:

- ОСОБА_3 належать: сумка HUGO BOSS, Mareski, Frashtei dcmuj, у кількості 3 шт., вартістю 983,00 євро, шарфи, у кількості 2 шт., вартістю 117 євро, туфлі, у кількості З пари, вартістю 794 євро, ремінь, у кількості 1 шт., вартістю 122 євро, куртки Trusardi, у кількості 2 шт., вартістю 445 євро, джинси Trusardi, у кількості 1 шт., вартістю 104 євро, свитер Trusardi, у кількості 1 шт., вартістю 132 євро, а всього на загальну суму 2697 євро,

- ОСОБА_4 належать: сумки у кількості 3 шт., вартістю 498 євро, взуття жіноче Baldinini, у кількості 1 пара, вартістю 132 євро, куртка жіноча Trusardi, у кількості 1 шт., вартістю 245 євро, взуття дитяче, у кількості 2 пари, вартістю 29, 98 євро, одяг дитячий 11 одиниць, вартістю 138, 89 євро, а всього на загальну вартість 1043,87 євро.

Всі вище перелічені речі мають ярлики та без ознак бувших у використанні. Товари перемішувалися без ознак приховування.

Оскільки, пасажир ОСОБА_4 митної декларації не заповнювала, з приводу декларування товарів до інспекторів митниці не зверталася, самостійно обрала форму проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», чим засвідчила про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, та є об'єктами оподаткування митними платежами, а загальна сума переміщуваних товарів перевищує 1000 євро, в діях ОСОБА_4 вбачається порушення встановленого Митним кодексом України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, ОСОБА_4, обравши формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», перемістила товари в обсягах, що підлягають оподаткуванню митними платежами.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу з уточненнями, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову, провадження у справі закрити.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то апелянт зазначає про те, що судове засідання 9 лютого 2018 року було проведено без її участі, про місце та час проведення якого належним чином не повідомили в порушення її прав, а копію постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 9 лютого 2018 року надіслано та вручено не було, з її текстом та змістом ознайомилась 15 червня 2018 року, тобто після того, як самостійно відвідала Солом'янський районний суд м. Києва.

Апелянт також зазначає, що з метою з'ясувати прізвище судді, яка мала розглядати дану справу, номера справи, та приміщення в якому мало відбутись судове засідання в м. Київ по вул. Шутова, 1 чи Вознесенському узвозі, 10-6, нею здійснені неодноразові спроби зателефонувати в суд за тел. 456-93-08. Проте на телефонні дзвінки ніхто не відповідав, або було зайнято. Внаслідок цього 7 лютого 2018 року вона відвідала канцелярію Солом'янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, Вознесенський узвіз, 10-6. Проте працівники канцелярії також відповіли, що не можуть повідомити їй необхідну інформацію, оскільки за отриманням відповідної інформації потрібно звернутись за адресою: м. Київ, вул. Шутова, 1 (є свідок щодо цієї обставини, який у разі необхідності може це підтвердити). Після цього 7 лютого 2018 року вона відвідала канцелярію Солом'янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Шутова, 1, проте працівники канцелярії відповіли, що не можуть повідомити необхідну інформацію, оскільки не працює «база».

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що протокол про порушення митних правил Київської міської митниці Державної фіскальної служби України від 8 січня 2018 року № 0009/10000/18 має ряд недоліків його оформлення, на що суд не звернув увагу, та що є додатковою підставою для скасування оскаржуваної постанови, зважаючи на дефекти оформлення такого протоколу, а саме: невірно вказано прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - замість ОСОБА_4 вказано ОСОБА_4; в абзаці 2 сторінки 4 вказано, що своїми діями пасажир гр. України ОСОБА_5 порушив встановлений Митник кодексом України порядок проходження контролю.

Також апелянт зазначає, що в протоколі та в акті про проведення огляду ручної поклажі та багажу від 8 січня 2018 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 не вірно вказано назву речей, які були в багажі, як і невірно обраховано вартість товарів, належних ОСОБА_4

Так, ОСОБА_4 звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові судом аналогічно не вірно вказана назву речей, які були в багажі, замість правильної назви сумки «Moreschi» не вірно вказано «Mareski»; замість правильної назви сумки «Florsheim» не вірно вказано «Frashtei dcmuj»; замість правильної назви куртки «Trussardi jeans» не вірно вказано «Trusardi»; замість правильної назви джинси «Trussardi jeans» не вірно вказано «Trusardi»; замість правильної назви «светр «Trussardi jeans» не вірно вказано «світер «Trusardi».

Також, апелянт наголошує на тому, що судом не взято до уваги та не надано оцінки тій обставині, що під час перебування в Київській міській митниці (відділ митного оформлення № 2 митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)») та оформлення протоколу Київської міської митниці ДФС України від 8 січня 2018 року №0009/10000/18 було заповнено митну декларацію від 8 січня 2018 року, уніфіковану митну квитанцію МД-1 від 8 січня 2018 року серії КВ, №479624 та сплачено митне оформлення у повному обсязі у розмірі 474,47 грн. (копія квитанції додається від 8 січня 2018 року).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 підтримала доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, пояснивши, що не зрозуміло, чому на неї оформили протокол, оскільки речі, які були куплені за кордоном за кошти чоловіка. Сумка була одна, але коли складали протокол, то речі ділили навпіл, тобто, митники розкладали їх по «купках». На її думку, потрібно було складати один протокол. Перед вильотом митник запитував у них, скільки коштів готівкових та безготівкових вони перевозили з чоловіком. При цьому митник не роз'яснив їм про будь-які встановлені обмеження щодо придбаних товарів при поверненні. Після прильоту вони пішли на вихід за іншими особами. Будь-яких відомостей, що вони зайшли до «зеленого коридору», розташовано не було. Більш того, щоб забрати багаж, автоматично потрапляєш в «зелений коридор». «Червоний коридор» знаходиться осторонь. Там немає жодного загального коридору, який би поділявся в подальшому на червоний і зелений. Пересічна людина не побачила б там таблички з відповідними вказівками. В країни Європи літала другий раз, а так, то зазвичай з дітьми літала на відпочинок, і, відповідно, з дітьми жодних покупок на глобальну суму не робила, максимум купляла сувеніри 100-200 $. Складання протоколів забрало тривалий час. Вони сплатили митний збір та податок, після чого їм повернули речі.

Захисник ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу ОСОБА_4, пояснивши, що в обох протоколах зазначено однаковий номер, а також в протоколі щодо ОСОБА_3 неправильно зазначено час, оскільки вся процедура оформлення тривала довго. Дитячі речі були придбані за його кошти. Митник намагався все ускладнити і записав частину дитячих речей на дружину. ОСОБА_4 сплатила митний збір, хоча вартість придбаних нею речей не перевищувала встановлені обмеження. Також в протоколі багато процесуальних порушень, він складений на підставі недопустимих доказів. Порушень вимог ст. 471 МК України в діях ОСОБА_4 нема, а всі сумніви, у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, щодо доведеності вини особи трактуються на її користь. В даному випадку - це малозначне діяння і можна було обмежитись попередженням. Суд формально підійшов до розгляду справи, а тому просив скасувати постанову та провадження у справі закрити.

Представник Київської міської митниці ДФС заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, як таку, яка є законною та обґрунтованою, оскільки підстави для її скасування відсутні, та додав, що необізнаність осіб призводить до ситуацій, яка на даний час розглядається. Працівник митниці не має права вилучати речі без дозволу особи. Більш того, особа сама надає речі добровільно. Також представник звернув увагу на те, що при придбанні ОСОБА_4 товарів на суму, що перевищує 1000 Євро, вона повинна була задекларувати їх. Сума вартості товарів, які були ввезені на територію України, була більшою, ніж дозволено. Після складання протоколу ОСОБА_4 були сплачені всі необхідні митні платежі. Окрім того, в аеропорту чітко прослідковується «зелений» та «червоний» коридор та наявні інформаційні табло. Щодо правил проходження «Зеленого» чи «Червоного» коридору ОСОБА_4 потрібно було звертатись до працівників митниці, вони б надали всю необхідну інформацію.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що строк - підлягає поновленню, апеляційна скарга - такою, що не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Проте, вказані вимоги закону судом першої інстанції виконане не в повній мірі.

З матеріал справи вбачається, ОСОБА_4 взагалі не викликалась до місцевого суду на 9 лютого 2018 року.

Окрім того, в матеріалах справи також наявний супровідний лист від 3 березня 2018 року за вих.. № 760/3661/18/14516/2018, відповідно до якого ОСОБА_4 направлена копія оскаржуваної постанови від 9 лютого 2018 року (ас. 35).

Вказані обставини свідчать про те, що копія постанови направлена ОСОБА_4 з порушенням вимог ст. 285 КУпАП.

Доводи ОСОБА_4 на підтвердження поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду є обґрунтованими, та такими, що не спростовуються матеріалами справи.

Тому, з урахуванням положень, передбачених ст. 268, ст. 285 КУпАП, які недотримані судом першої інстанції, строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду - підлягає поновленню.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то вони є необґрунтованими, оскільки постанова місцевого суду винесена з дотриманням вимог чинного законодавства в частині притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за порушенням митних правил, передбачених ст. 471 МК України, з якою й погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до постанови місцевого суду, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, підтверджується сукупністю зібраних у справі та досліджених доказів, яким дана належна оцінка.

Як встановлено у справі, 8 січня 2018 року приблизно о 11:00 год. в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу А митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС України при здійснені митного контролю пасажирів та багажу рейсу EG 273 сполученням «Бергамо (Мілан) - Київ» громадянка України, ОСОБА_4, разом з громадянином ОСОБА_3, згідно з п.1.9 «Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом», затверджених наказом Державної митної служби України № 137 від 18 лютого 2006 року, самостійно обрали спрощену форму митного контролю «зелений коридор» та перетнули білу смугу, яка означає закінчення «зеленого коридору».

Для здійснення митних формальностей пасажирів було запрошено до контролю їх багажу з використанням рентген апарату, де було встановлено, що в багажі можуть знаходитись нові речі. На запитання до вищезазначених громадян про наявність у них нових речей було отримано відповідь, що у них дійсно є нові речі. Зазначених громадян було запрошено до службового приміщення для проведення митного огляду багажу та ручної поклажі.

Під час проведення митного контролю було встановлено, що пасажири мають нові речі, що належать ОСОБА_4 та ОСОБА_3, в т.ч. ОСОБА_4 належать нові речі на загальну суму 1043,87 євро (ас. 30-31).

Вказані обставини підтверджуються власноручними поясненнями ОСОБА_4 від 8 січня 2018 року (ас. 13), копіями чеків, які ОСОБА_4 сама надала представникам митниці, про що було заявлено й в суді апеляційної інстанції (ас. 16-19), актом про проведення огляду ручної поклажі та багажу, відповідно до якого у подружжя ОСОБА_4 вилучені нові речі, уніфікованою митною квитанцією (ас. 20-21); копіями чеків, відповідно до яких ОСОБА_4 та ОСОБА_3, кожним окремо, сплачено митні платежі (ас. 22-23), копією митної декларації (ас. 43).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об'єктами оподаткування митними платежами.

В той же час, згідно з ч. 4 ст. 374 МК України товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

З урахуванням положень ст. 374 МК України, враховуючи, що ОСОБА_4 перевозилися нові товари на суму більше 1000 Євро, то товари підлягали письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення).

Відповідно до ст.. 366 МК України, двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно із ст.. 1.2 Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Державної митної служби України від 18 лютого 2006 року № 137, «зелений» коридор - зона спрощеного митного контролю, яка є частиною зони митного контролю на території (у приміщенні) аеропорту, облаштована належним технічним та інформаційним обладнанням і призначена для здійснення в спрощеному порядку митного контролю товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, не підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також оподаткуванню й на переміщення яких через митний кордон України не встановлено заборон або обмежень;

«червоний&qu/p; коридор - частина зони митного контролю на території (у приміщенні) аеропорту, призначена для здійснення в установленому законодавством порядку митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також оподаткуванню чи на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони чи обмеження.

З наявних у матеріалах справи фотокарток вбачається, що зони митного контролю у приміщенні аеропорту облаштовані належним технічним та інформаційним обладнанням щодо «зеленого» та «червоного» коридорів, які призначені для здійснення відповідного митного контролю товарів згідно з вимогами закону (ас. 76-77), і вказаними доказами спростовуються доводи ОСОБА_4 та її захисника про те, що в аеропорту відсутня належна інформація щодо наявності «зеленого» та «червоного» коридорів .

За таких обставин наявними у справі доказами підтверджується вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Доводи апелянта про те, що протокол про порушення митних правил Київської міської митниці Державної фіскальної служби України від 8 січня 2018 року № 0009/10000/18 має ряд недоліків щодо його оформлення, на що суд не звернув увагу, та що є додатковою підставою для скасування оскаржуваної постанови, зважаючи на дефекти оформлення такого протоколу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до матеріалів справи інспектором відділу митного оформлення № 2 ОСОБА_6 складений виправлений протокол № 0010/10000/18 від 8 січня 2018 року, в якому зазначений вірний номер протоколу, викладені всі обставини вчинення ОСОБА_4 правопорушення, та на аркуші протоколу № 4 внесено зміни тільки в тому, що саме ОСОБА_4 порушила встановлений Митним кодексом України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор». Перемістив в обсягах, що підлягають оподатковуванню митними платежами (ас. 11, 5).

Щодо неправильного зазначення прізвища особи, щодо якої складався протокол, то вказані неточності, а саме про те, що протокол складався у присутності особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_4, а не ОСОБА_4, як зазначено у першому протоколі, не впливають на суть правопорушення і не є підставою для скасування постанови суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що в протоколі та акті про проведення огляду ручної поклажі та багажу від 8 січня 2018 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_6, а також у оскаржуваній постанові не вірно вказано назву речей, які були в багажі, заслуговують на увагу, разом з тим не впливають на суть порушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Доводи ОСОБА_4 та її захисника про те, що працівниками митниці невірно визначена вартість товарів, які перевозились ОСОБА_4, спростовуються даними, які містяться у митній декларації, яка власноручно заповнена ОСОБА_4 із зазначенням кількості товару та його вартості, підписана нею без будь-яких застережень (ас. 43).

Доводи апелянта про те, що судом не взято до уваги та не надано оцінки тій обставині, що під час перебування в Київській міській митниці (відділ митного оформлення № 2 митного поста «Аеропорт «Київ» (Жуляни)») та оформлення протоколу Київської міської митниці ДФС України від 8 січня 2018 року №0009/10000/18 було заповнено митну декларацію від 8 січня 2018 року, уніфіковану митну квитанцію МД-1 від 8 січня 2018 року серії КВ, №479624 та сплачено митне оформлення у повному обсязі у розмірі 18 353,75 грн. (копія квитанції додається від 8 січня 2018 року), то вони є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи з метою забезпечення сплати митних платежів в повному обсязі громадянка ОСОБА_4 самостійно забажала сплатити митні збори в сумі 474,47 грн., про що складено УМД форми МД - 1 серії КВ № 479623 від 8 січня 2018 року (ас. 21).

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені обставини під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, а підстави для скасування постанови судді місцевого суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 528 МК України, ст. 294 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 9 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва