Справа № 369/497/18 Головуючий у І інстанції Лисенко В. В.
Провадження № 33/780/417/18 Доповідач у 2 інстанції Рудніченко О. М.
Категорія 138 09.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Рудніченко О.М.

секретар: Шийка Ю.В.

за участю:

потерпілого ОСОБА_2

представника потерпілого ОСОБА_3

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4

свідка ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2018 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду, 24 грудня 2017 року близько 06 год. 10 хв. в Київській області, Києво-Святошинський район, село Святопетрівське, по вулиці Білогородській, водій ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Водій ОСОБА_4 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2018 року та закрити провадження про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначив, що суд не в повній мірі з`ясував усі фактичні обставини справи, не повністю дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, обставинам, у зв`язку з чим притягнув до відповідальності, яке ним не вчинено, а тому постанова суду є не обґрунтованою та незаконною.

Апелянт зазначає, що 24 грудня 2017 року сталося ДТП на місце якого прибула поліція, після приїзду працівники поліції повідомили ОСОБА_4, що мають підстави вважати, що ніби він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після чого почали складати протокол про адміністративне правопорушення, при цьому ніхто не пропонував ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Drager». ОСОБА_6 вказує, що пояснення свідка ОСОБА_7, які містяться в матеріалах справи суд не може брати до уваги оскільки вони не відповідають дійсності. Пояснення свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні також відрізняються від пояснень наданих працівникам поліції. Тобто, в даному випадку наявні розходження в показах свідків, де в письмових поясненнях та в суді вони підтверджують різні факти.

Окрім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, у зв`язку з тим, що повний текст постанови він отримав 02 квітня 2018 року. Так як оскаржувану постанову ОСОБА_4 отримав 02 квітня 2018 року то строк на апеляційне оскарження закінчується 12 квітня 2018 року, на підставі чого вважає, що строк пропущено із поважних причин та підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення:

ОСОБА_4, який винним себе не визнав та підтримав свою апеляційну скаргу,

потерпілого ОСОБА_2 та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та поновлення строків на апеляційне оскарження;

свідка ОСОБА_9,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, стаття 294 КУпАП передбачає можливість поновлення 10- денного строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в разі встановлення поважності причин пропуску цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 отримав копію постанови 02 квітня 2018 року.

Доводи апелянта стосовно поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови є обґрунтованими, за таких обставин, апеляційний суд вважає, що строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_4 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення свідка ОСОБА_7, свідка ОСОБА_8, потерпілого ОСОБА_2, старшого сержанта поліції Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5, дослідив письмові докази у справі, та постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 357773 від 24 грудня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками, ОСОБА_4 від підписання протоколу відмовився у присутності двох свідків.

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_7 (а.с. 3) та ОСОБА_8 (а.с. 4), які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_4 24 грудня 2017 року о 09 год. 20 хв. від проходження огляду на стан сп'яніння, та жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не вказали. Дані свідки також були допитані в суді першої інстанції і підтвердили обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що працівником поліції не було запропоновано ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Drager», є безпідставними, та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами та поясненнями свідка ОСОБА_5, наданими в суді апеляційної інстанції, з яких вбачається, що 24.12.2017 року зранку, в темну пору доби, в Київській області, Києво-Святошинський район, село Святопетрівське, по вулиці Білогородській, відбулась дорожня-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1 та виїхав на смугу зустрічного руху де здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Водій ОСОБА_4 був з явними ознаками алкогольного сп'яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що він відмовився і тому щодо нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння також в суді апеляційної інстанції підтвердив потерпілий ОСОБА_2, який з вказав, що коли він перебував у Боярський ЦРЛ, медична сестра йому повідомила, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Будь-яких доказів на спростування висновків суду щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду апеляційної інстанції також надано не було.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_4 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_4 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 15 березня 2018 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_4 постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2018 року щодо ОСОБА_4.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко