Справа № 463/3013/18 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 33/783/741/18 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, за участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 21.05.2018 року о 09 год. 40 хв., на вул. Личаківська, 185, у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «САЗ 3503», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, не вибрав безпечної швидкості руху, недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mitsubishi», р. н. ZST 29-602, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п.2.9а, 12.3 Правил дорожнього руху. Огляд на стан спяніння проводився в присутності двох свідків за допомогою алкотестера «Драгер».

У поданій апеляції захисник, не погоджуючись із постановою суду, вважає її незаконною та просить скасувати, а провадження по справі закрити. При цьому зазначає, що ОСОБА_2 не погодився із результатами огляду на стан спяніння на місці зупинки, а тому працівники поліції повинні були доставити його у медичний заклад для проходження такого огляду. Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про ознаки алкогольного спяніння, виявлені у ОСОБА_2, та які були причиною проведення огляду. Акцентує увагу на тому, що технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд на стан спяніння не відноситься до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного спяніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №044315 від 21.05.2018 року, серії БД №060781 від 21.05.2018 року, результатами огляду на стан спяніння та актом огляду на стан спяніння, згідно з якими у ОСОБА_2 виявлено 0,94 проміле алкоголю, поясненнями ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5, схемою місця ДТП.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_2, що працівники поліції повинні були доставити ОСОБА_2 Ф, у медичний заклад для проведення медичного огляду є необґрунтованим, оскільки він не заперечив проти результатів огляду на місці зупинки та не клопотав про проходження медичного огляду у медичному закладі, що стверджується відеозаписом камер відеоспостереження працівників поліції.

Крім того, як вбачається із вказаного відеозапису ОСОБА_2 не заперечував, що вживав алкогольні напої.

У матеріалах справи наявне клопотання ТОВ «Львівська дорожня служба» про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу.

У суді першої інстанції зазначене клопотання не заявлялось.

Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого правопорушення, та те що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що відсутні підстави для передачі справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу.

З огляду на це, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

постанову Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляцію його захисника - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1