Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1260/18 Головуючий у 1-й інст. Саланда О. М.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Слісарчук Я. А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Слісарчук Я.А., за участю: секретаря судового засідання Кашенко Л.М., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Войтенка С.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :
Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 30 липня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. на користь держави.

Згідно постанови, 06 червня 2018 року, о 17 год. 00 хв., на 88 км автодороги Київ-Ковель-Ягодин, ОСОБА_1 керував автомобілем Део Ланос реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , від проходження освідування для встановлення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.Вказує на те, що не вчиняв правопорушення за яке його судом визнано винуватим.Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, поліцейським був порушений порядок його огляду на стан сп`яніння, а тому протокол про адміністративне правопорушення має бути визнаний недопустимим доказом по справі.Також, на думку апелянта судом безпідставно визнані належними доказами по справі пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки пояснення вказаних свідків не відповідають фактичним обставинам справи.Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури огляду на стан сп`яніння і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.Також, апелянт звертає свою увагу на те, що працівники поліції не відсторонили його від керування автомобілем, що свідчить про невідповідність їх дій процедурі оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Войтенка С.В., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення стверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 232474 від 06.06.2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського.

Вищевказані зібрані по справі докази свідчать про те, що 06 червня 2018 року, о 17 год. 00 хв., на 88 км автодороги Київ-Ковель-Ягодин, ОСОБА_1 керував автомобілем ДеоЛанос реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , від проходження освідування для встановлення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв правопорушення за, яке його судом визнано винуватим, апеляційний суд не приймає до уваги.

Дії ОСОБА_1 за ч.1ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а накладене на нього стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки формулювання обвинувачення, яке в ньому зазначене є не зрозумілим і таким, що не передбачене диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними.

Зі змісту протоколу видно, що ОСОБА_1 06 червня 2018 року, о 17 год. 00 хв., на 88 км автодороги Київ-Ковель-Ягодин, керував автомобілем Део Ланос НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказаною нормою закону настає за керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, формулювання обвинувачення, яке зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення, на думку апеляційного суду є зрозумілим і воно передбачене диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у протоколі зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які не передбачені інструкцією, то вони заслуговують на увагу апеляційного суду, однак вказані порушення, які допущені працівниками поліції при складені протоколу не є підставами для скасування постанови районного суду.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту протоколу видно, що він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в протоколі зазначено суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин справи, а не зазначення в протоколі тих обставин, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, а також те, що він відмовився від такого проходження у закладі охорони здоров`я не є підставою для визнання його недопустимим доказом про, що зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на те, що поліцейським був порушений порядок його огляду на стан сп`яніння, а тому протокол слід визнати недопустимим доказом по справі, апеляційний суд не приймає до уваги.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 на 88 км автодороги Київ-Ковель-Ягодин керував автомобілем Део Ланос реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти освідування для встановленя стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер Алкотестер 6810, однак він відмовився це робити, також працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти освідування для встановленя стану алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 також відмовився проходити такий огляд.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 працівниками поліції на стан алкогольного сп`яніння проведений без порушення положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Наказом Міністра внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які знаходяться в матеріалах справи свідчать про те, що працівниками поліції їх було запрошено, щоб засвідчити той факт, що в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано на місці зупинки за допомогою приладу Драгер Алкотестер 6810 пройти огляд на стан сп`яніння на, що даний водій відмовився, після чого відразу було запропоновано пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я на, що вищевказаний водій також відмовився.

А тому на думку апеляційного суду, не є підставою для визнання неналежними доказами по справі і скасування постанови суду та обставина, що при відібранні поліцейським пояснення у свідка, вказаний свідок розписався на не заповненому бланку пояснення, про, що вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Суд дав належну оцінку зібраним по справі доказам і обгрунтовано прийняв до уваги, як докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення : протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 232474 від 06.06.2018 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та відеозапис з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського, підстав визнавати їх неналежними доказами по справі про, що зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , у апеляційного суду немає.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння, а вказане на думку апелянта свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, апеляційний суд залишає поза увагою, оскільки з матеріалів справи видно, що форма направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я поліцейським заповнюється лише у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, а матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд.

Не відсторонення працівниками поліції ОСОБА_1 від керування автомобілем, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, не є істотним порушенням вимог КУпАП, які тягнуть за собою скасування постанови районного суду.

Наявність ухвали слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2018 року, якою було зобов`язано начальника СВ Малинського ВП внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 20 листопада 2018 року про вчинення інспектором роти №4 батальону УПП у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, яка була долучена до матеріалів справи апеляційним судом за клопотанням захисника, не дає апеляційному суду підстав для скасування постанови районного суду.

Постанова суду є законна і обгрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Малинського районного суду Житомирської області від 30 липня 2018 року щодо нього - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: