25.07.2018 Справа № 756/6329/18
Унікальний № 756/6329/18
Справа № 3/756/3419/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Васалатій К.А.

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника - адвоката Бохенко С.Ю.,

у присутності прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 - Носова О.С.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, яка надійшла від Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, гр. України, головного спеціаліста відділу по роботі та розвитку форм управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, проживаючої АДРЕСА_2

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 103 від 16.04.2018 р. ОСОБА_1., обіймаючи на той час посаду завідувача сектору по роботі та розвитку форм управління житловим фондом управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, п. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 № 958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 № 1153/29283, не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У відповідності до вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення № 121 від 15.05.2018 р. ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за наступних обставин.

При цьому 17.10.2016 р. ОСОБА_1 купила 1-кімнатну квартиру 25,8 м. кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за 620400 грн. Повідомлення про зміни у майновому стані, про набуття права власності на нерухоме вартістю 620400 грн. ОСОБА_1 не подала.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи ознайомленою із обмеженнями, яшми Законом України «Про запобігання корупції», маючи електронний цифровий підпис та досвід роботи у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки 28.10.2016 р. нею подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за не своєчасно повідомила про суттєві зміни у майновому стані, а саме придбання майна вартістю 620400 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для них осіб, встановленому на 01.01.2016 р. та письмово повідомити про це Національне агентство.

Ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», з 01.01.2016 р. установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 1378 грн., тому у 2016 р. відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2016 р., тобто перевищує суму (1378 х 50 = 68900 гривень.

У відповідності до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 28.10.2016 р. подала повідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет щодо отримання нею доходу у розмірі 620400 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2016 р.

У вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях вказала, що: « Хочу повторно пояснити, що в неї не було умислу на приховування факту купівлі-продажу квартири 17.10.2016 р. Інформацію про купівлю даної квартири викладено в повному обсязі у щорічній декларації за 2016 р. Детальне пояснення надано на окремих аркушах».

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнала пояснивши, що 21.08.2016 р. помер її батько ОСОБА_4, який хворів на рак легенів.

Дійсно 17.10.2016 р. за грошові кошти набуті нею під час сімейного життя, вона придбала 1-кімнатну квартиру загальною площею 25,8 кв.м. вартістю 620400 грн. На момент придбання даної квартири їй не було відомо про існування положень законодавства про необхідність подання суттєвих змін на сайт змін на сайт НАЗК, і тому 28.10.2016 своєчасно подала електронну декларацію, а про придбану квартиру вказала в декларації на сайті НАЗК 31.03.2017 р.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Бохенко С.Ю. підтримав думку правопорушника та проси суд закрити провадження.

Прокурор Носов О.С. у судовому засіданні наполягав на тому, що ОСОБА_1 вводить в оману суд, так як «особистий кабінет» станом на 17.10.2016 р. - день придбання квартири в неї був, а тому вона повинна була станом на 28.10.2016 р. повідомити про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Вислухавши осіб, які брали участь у справі та прокурора, вивчивши матеріали справи, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, яке їй інкриміновано, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Судом береться також до уваги не стабільність і не чіткість законодавства, яке за станом на 2016 р. регламентувало дії осіб по виконанню вимог закону, яке регламентувало подачу декларацій.

Окрім цього, орган який склав протокол, і на який згідно ч. 2 ст. 251 КупАП покладається обов'язок зібрання доказів, а не перекладання цієї не властивої функції на суд, не надав достовірних даних, що ОСОБА_1 була обізнана про рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 р. "Про порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", та бажав чи свідомо допускав порушення з його боку передбачених ним положень.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Долучені до справи докази, які вивчені суддею, не містять доказів, які доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, оскільки не містять будь-яких даних, що вказують на усвідомлення особою протиправного характеру вчиненої дії, передбачення шкідливих наслідків, бажання чи свідоме допущення їх настання.

За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись 33-35, ч. 2 ст. 172-6, 251, 283, 284 КУпАП, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю в діях особи події та складу вказаного адміністративного правопорушення, з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський р/с м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя К.А. Васалатій