Провадження № 3/520/6236/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2018 року суддя Київського районного суду м. Одеси Чванкін С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в частині штрафу по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2018 року ОСОБА_2, за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

04.12.2018 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в частині штрафу, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 має фінансові труднощі та має на утриманні двох дітей.

У судове засідання ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не з?явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_1

Суд дослідивши заяву про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в частині штрафу вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КпАП України, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким чином, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Суд вважає, що ОСОБА_2 та його представником не наведено поважних причин для задоволення заяви, більш того до своєї заяви ОСОБА_2 не надано доказів, які б підтверджували, що він не має постійного місця роботи та доходу та неспроможний виконати постанову суду.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що постанова про накладення адміністративного стягнення має бути реалізована у стислі строки інакше буде втрачена оперативність у застосуванні заходів адміністративного впливу, що, без сумніву, відобразиться на ефективності, зменшенні виховного та попереджувального значення у боротьбі з адміністративними правопорушеннями.

У зв?язку з викладеним, суд прийшов до висновку, що реальних підстав для розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення немає, а тому заяваОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 301 КпАП України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження»,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в частині штрафу - відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Чванкін С. А.