Дата документу Справа № 320/262/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 320/262/18 Головуючий в 1 інстанції Горбачова Ю.В.
Провадження №33/778/497/18 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., розглянувши клопотання адвоката Фоменка О.С., який діє в інтересах ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Фоменко О.С., який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що захисник 21.05.2018 року звернувся до суду із заявою про видачу постанови суду, яку отримав 08.06.2018 року. Вказує, що раніше не мав змоги подати апеляційну скаргу, оскільки ОСОБА_3 на теперішній час перебуває за робочою візою у Польщі, тому вважає причину пропуску подання апеляційної скарги поважною.

Перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи клопотання щодо пропущеного строку, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, а з моменту її винесення.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду вказаної справи 12 квітня 2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Доводи апелянта про поважність причин пропущеного строку на оскарження постанови суду від 12 квітня 2018 року не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення засвідчують, що її розгляд 12 квітня 2018 року відбувався у присутності ОСОБА_3, який надавав суду пояснення по справі, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Апеляційний суд звертає увагу, що права захисника є похідними від прав особи, захист якої він здійснює, а тому ОСОБА_3 не був позбавлений права оскаржити судове рішення у строки, передбачені КУпАП.

Посилання апелянта про перебування ОСОБА_3 на теперішній час за робочою візою у Польщі є непереконливі, оскільки договір про надання правової допомоги між ОСОБА_3 та адвокатом Фоменко О.С. було укладено 15 лютого 2018 року та діє до 31.12.2018 року (а.с.15), а отже захисник мав законну можливість реалізувати права ОСОБА_3 на апеляційне оскарження судового рішення.

З урахуванням вказаного, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2018 року, оскільки поважності причин пропуску такого строку не встановлено.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

відмовити адвокату Фоменку О.С., який діє в інтересах ОСОБА_3 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник