Справа № 264/3142/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2018 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції стосовно ОСОБА_2, який народився 13.06.1993 року, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1,який притягується до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2018 року о 21 годині ОСОБА_2 на автодорозі між с. Каменськ та с. Старий Крим в Кальміуському районі м. Маріуполя керував автомобілем НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку на місці зупинки чи у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП в судові засідання, які призначались на 11.07.2018р. та на 25.07.2018 р. не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 409788 від 05 червня 2018 року, письмовими поясненнями працівників поліції, які під час чергування на блок-посту зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2. який мав явні ознаки алкогольного спяніння, після чого викликали співробітників патрульної поліції, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також відеозаписом, яким зафіксовано розяснення ОСОБА_2 про проходження медичного огляду на стан спяніння та його відмова від такого в присутності двох свідків.

До матеріалів про адміністративне правопорушення додано довідку, відповідно до якої за обліками інтегрованої інформаційно-пошукової системи Інформаційного порталу Національної поліції України ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму ВСУ №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених, зокрема ст.130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що належним способом здобуто достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, згідно ч.2 ст.33 КпАП України не враховуються, а тому в разі встановлення вини особи суддя лише накладає стягнення, передбачене санкцією відповідної статті, зокрема по ч.1 ст.130 КпАП України штраф.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, яка й приймається для розрахунку розміру штрафу по призначеному стягненню.

Таким чином, для розрахунку розміру штрафу по призначеному стягненню суд за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян приймає суму в розмірі 17 гривень.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд України під час винесення постанови від 01 жовтня 2015 року по справі №5-154кс15, що перебувала на розгляді судової палати у кримінальних справах цього суду.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення цієї постанови складає 352 гривень 40 копійок.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ч.1 ст.130 КУпАП та, керуючись ст.ст.221, 249, 252, 283, ч.1п.1 ст.284 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу на користь держави в шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Суддя: Ю. О. Матвєєва