Дата документу Справа № 336/1602/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/1602/18 Головуючий в 1 інст. Суркова В.П.
Провадження №33/778/449/18 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., за участю ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Пузіна Д.М., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою суду, 26.03.2018 року о 00-35 год. ОСОБА_2 керував автомобілем «БМВ 740і», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Спартака Маковського в м. Запоріжжі у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп'яніння, за згоди водія, проводився у встановленому законом порядку з застосуванням Алкотестера «Драгер 6820» в присутності двох свідків, за результатами якого було виявлено 1,76 проміле алкоголю.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, щоне згоден з постановою суду та вважає її незаконною, необгрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Крім цього, суддя першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без його участі, чим позбавив права на захист та можливості подання доказів. Вказує, що будучи впевнений, що він тверезий, добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням Алкотестера «Драгер 6820». З результатами огляду Алкотестером «Драгер 6820» не погодився, про що повідомив працівника патрульної поліції. Вважаю, що огляд проводився приладом, який не пройшов відповідної перевірки. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які дані, які б вказували на проведення в установленому законом порядку технічного обстеження та перевірки даного приладу. Суд першої інстанції також дані обставини не з'ясував. А тому, оскільки огляд проводився за допомогою невідкаліброваного і неповіреного приладу, результати огляду Алкотестером «Драгер 6820» не є допустимими доказами того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, працівник поліції, в супереч моїх зауважень, взагалі не запропонував мені пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичній установі та не вжив заходів щодо направлення його до медичної установи для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити за відсутності складу правопорушення у його діях.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Пузіна Д.М. та ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляції, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом у стані алкогольного спьяніння засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 081868 від 26 березня 2018 року (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображені показання Алкотестеру Драгер (а.с.4-5), направленням на медичний огляд водія ОСОБА_2 (а.с.6), поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.7-8).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта стосовно того, що поліцейським не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичній установі, а так само і незгода останнього із результатами тесту спростовуються відомостями відеозапису, який міститься в матеріалах справи.

Судом апеляційної інстанції перевірені і доводи апелянта про те, що Алкотестер Драгер № 6820 НОМЕР_2 за допомогою якого проведено огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2не пройшов відповідної перевірки, а отже його результати є недійсними.

Так, згідно наданих документів Управління патрульної поліції в м.Запоріжжя ДПП за №11975/41/32/01-2018 від 30 липня 2018 року, огляд на стан сп'яніння водія ОСОБА_2 проводився приладом газоаналізатор Alcotest 6820, заводський номер НОМЕР_2.

Згідно копії свідоцтва №12-01/5603 про повірку робочого часу вимірювальної техніки, виданого державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», газоаналізатор Alcotest 6820, заводський номер НОМЕР_2 пройшов перевірку і чинний до 31 серпня 2018 року.

Вказані документи спростовують доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Алкотестер Драгер №6820 НОМЕР_2.

Пунктом 2 розділу ІІ вищезазначеної Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, газоаналізатор «Drager Alcotest 6820», заводський номер НОМЕР_2, який був застосований працівниками поліції під час огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, дозволений МОЗ, має свідоцтва про державну реєстрацію та про повірку, сертифікат відповідності, тобто є таким спеціальним технічним засобом, який був правомірно застосований працівниками поліції, що спростовує доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Алкотестер Драгер №6820 НОМЕР_2

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції ст. 268 КУпАП є безпідставними, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, не дивлячись на наявність в протоколі відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про дату судового розгляду, додатково використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи - матеріали справи містять дві судові повістки, направлені на зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу ОСОБА_2, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 12-15).

Крім того, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_2 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду та виклику його до суду апеляційної інстанції, обізнаність останнього про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов'язана виключно із волевиявленням особи і, апелянт реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

З цього приводу додатково слід зауважити на наступному.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2018 року, якоюОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник