18.07.2018
Справа № 522/7589/18
Провадження № 3/494/205/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2018 м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 25 червня 2018 року матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП направлено до Березівського районного суду Одеської області.

06.07.2018 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний адміністративний матеріал.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями, вищевказаний матеріал передано до розгляду судді Римарю І.А. та призначено судове засідання на 12.07.2018 року.

Згідно протоколу серії БД №430757 від 19.04.2018 року встановлено, що порушник 19.04.2018 року приблизно о 04:35 год. в в м. Одеса, по вул. Фонтанська дорога 65 водій одночасно займав дві смуги для руху, при цьому мав ознаки алкогольного спяніння. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 19.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9а правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання 12.07.2018 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений був належним чином, про що свідчать телефонограми.

Разом з цим, ОСОБА_1 подав на адресу суду 12.07.2018 року клопотання про перенесення розгляду справи та просив задовольнити клопотання про витребування доказів подане судді Абухіну Р.Д. 25.06.2018 року.

Справу відкладено на 16.07.2018 року на 08:45 год.

У судове засідання 16.07.2018 року особа, яка притягується до адмінвідповідальності також не зявився. Водночас, 16.07.2018 року від нього надійшла повторна заява про відкладення розгляду справи, оскільки він знаходиться на стаціонарному лікуванні в Березівський ЦРЛ, просив витребувати докази подані судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2018 року .

Водночас, суд зауважує, що заява підписана ОСОБА_1 16.07.2018 року та подана у день розгляду справи до канцелярії суду до початку судового засідання, проте останній не зявився у судове засідання.

Справу відкладено на 18.07.2018 року на 09:00 год.

Проте останній знову не зявився у судове засідання, подавши клопотання про відкладення розгляду справи

Будь-які клопотання або заяви про витребування доказів, тощо матеріали справи не містять. Більш того, суд вважає зазначити, що справа взагалі передана на розгляд іншому складу суду та розгляд розпочато спочатку.

За таких обставин, суд вважає зазначити, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на вищевикладене, ігнорування порушником виклики до суду, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

В контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника».

Отже, викладене свідчить, що дії порушника свідчать про недобросовісність наданих йому процесуальних прав, у вирішенні даного адміністративного протоколу жодного разу не зявився до суду, а лише направляв заяви про перенесення справи; не надав беззаперечних доказів своєї невинуватості, а лише послався на витребування доказів та фактично намагається уникнути покарання шляхом спливу тримісячного терміну накладення адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №430757 від 19.04.2018 року, підписаний порушником без зауважень, висновком щодо результатів медичного огляду від 19 квітня 2018 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння та підписаний останнім без зауважень..

Пунктом 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено: «ОСОБА_2 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись».

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до статей 34, 280 КУпАП обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність не виявлено.

Враховуючи характер правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, суд вважає застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення за частиною першою статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 10200.00 грн. та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

Керуючись статтею 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з нього судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст..40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.283,284,285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (Ідентифікаційний номер -НОМЕР_1) визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. та позбавити права керування транспортним засобом строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний номер -НОМЕР_1) на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Києв/ 22030106; код за ; банк отримувач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя І.А. Римар