Дата документу 20.12.2018 Справа № 554/9371/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2018 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, розлученого, РНОКПП №, інші відомості про особу невідомі і ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу складеного ДОП Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 порушник ОСОБА_1 «20 листопада 2018 року, близько 14 год., перебуваючи в стані спяніння, по Ветеринарна, 37, кВ. 80 в м. Полтава вчинив сварку відносно своєї колишньої дружини, з якою на даний час мешкає в одній квартирі», що, на думку ініціатора складення протоколу, є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП».

Після розяснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та показав, що інкримінованих йому дій не вчинював, а у нього просто виникла звичайна сварка з колишньою дружиною, в ході якої остання викликала поліцію, а тому вважає, що до адміністративної відповідальності його притягнуто незаконно, в звязку з чим просив закрити справу щодо нього за відсутності події правопорушення.

Заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи щодо нього за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за нею наступає за вчинення насильства в сімї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження колекційної програми особою, яка вчинила насильство в сімї, - тягнуть за собою громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Як видно із змісту протоколу, він складений з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, яка встановлює, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинні бути зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Ці вимоги закону ініціатором складення протоколу були грубо порушені.

Відповідно до закону обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження колекційної програми особою, яка вчинила насильство в сімї.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству » № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року (далі Закон № 2229-VIII) визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому психологічне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Із змісту протоколу не видно, і про це в ньому не зазначено, яке саме насильство щодо колишньої дружини і чи взагалі було застосовано, в чому воно полягало, чи викликали такі дії у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи, тобто не визначена обєктивна сторона складу інкримінованого порушнику правопорушення, що свідчить про її відсутність та відсутність складу правопорушення взагалі.

Вчинення сімейної сварки, що фактично в даному випадку мало місце, не є насильством у розумінні Закону № 2229-VIII, а тому не може розцінюватися як вчинення інкримінованого останньому правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення, як вона викладена в протоколі, не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В даному випадку протокол складений 1 листопада 2018 року, в той час коли правопорушення вчинене 20 жовтня 2018 року, що є грубим порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Крім цього, протокол оформлений неохайно, нерозбірливим почерком, який практично непіддається причитуванню, всупереч Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 6 листопада 2015 року № 1376 та без додержання вимог, які зазначені в статті 256 КУпАП, що позбавляє суд можливості приймати його до уваги як доказ по справі.

В протоколі зазначені неповні відомості про особу, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_4, сімейний стан правопорушника, чи притягувався він раніше до відповідальності (адміністративної, кримінальної), а також не зазначено РНОКПП порушника, що свідчить про не встановлення його особи, а отже і можливості перевірки причетності його до скоєного та можливості виклику і явки до суду для розгляду справи.

Оскільки протокол складено без додержання вимог, які зазначені в статті 256 КУпАП та всупереч його вимогам, то суд позбавлений можливості приймати його до уваги як доказ по справі.

За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому справа підлягає закриттю за відсутності в діяннях останньої складу інкримінованого йому правопорушення та події правопорушення відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Г. Савченко