Справа № 727/5966/18
Провадження № 3/727/2552/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року м.Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Семенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 - за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В суд на розгляд надійшов протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 в якому зазначено, що ОСОБА_1 01.06.2018 року о 00.16 годині в м. Чернівці по вулиці Алма-Атинській 7, керувала автомобілем марки «Тойота Сорола» д.н.з. НОМЕР_1, із ознаками алкогольного спяніння, відмовилась від проходження тесту на стан спяніння чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1М заперечила склад адміністративного правопорушення та пояснила: що 01.06.2018 року о 00.16 годині в м. Чернівці по вулиці Алма-Атинській 7, керувала автомобілем марки «Тойота Сорола» д.н.з. НОМЕР_1. У звязку з тим що водій керував транспортним засобом і не увімкнула покажчик повороту була зупинена працівники патрульної поліції та нібито виявили ознаки алкогольного спяніння. Оскільки у даних патрульних поліцейських пристрою «Драгер» не було, ОСОБА_1М було запропоновано дочекатись іншої машини поліцейських, що вона і зробила та з місця зупинки не тікала.

По приїзду інших поліцейських, останніми було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та протокол про адміністративне правопорушення серія БД №440227, складений поліцейським роти №3 ГУНП в Чернівецькій області, капралом поліції ОСОБА_2. по ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також хотіла додати що в неї були відсутні будь-які ознаки перебування у стані алкогольного спяніння, які б надавали інспектору роти УПП в Чернівецькій області лейтенанту поліції ОСОБА_2 право пропонувати пройти огляд на стан спяніння.

Допитаний в ході судового засідання свідок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, підтвердили слова ОСОБА_1 Зазначили, що вони повідомляли працівників поліції про те, що ОСОБА_1М не керувала транспортним засобом у стані спяніння та не мала наміру відмовлятись від проходження тесту на стан спяніння, однак працівники поліції не реагували на це та відповідно склали протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 266 ч.2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції або в разі незгоди з його результатами, працівником міліції, з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Викладені положення закону більш детально відображено в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом №1452/735 Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року (далі Інструкція №1452/735).

Пунктом 12 розділу ІІ вищевказаної Інструкції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Хоча п. 6 розділу І зазначеної інструкції регламентує, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя.

Слід зазначити, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, яким надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно п.8 розділу ІІ Інструкції №1452/735, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно пп. 3-6 Розділу ІХ Інструкції №1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. Огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Надане відео із нагрудної камери із якого не вбачається наявності відмови від проходження огляду на стан спяніння у присутності двох свідків, не вбачається обставин складання спірного протоколу у присутності двох свідків, підписання цього протоколу цими свідками та здійснення ОСОБА_1 письмової відмови від проходження огляду також при двох свідках.

Поліцейський ОСОБА_2 користуючись правовою необізнаністю ОСОБА_1М, фактично ввів останню в оману, а саме на запитання ОСОБА_1 про те, що буде в разі її відмови поїхати в лікарню, поліцейський не повідомив про наслідки такої відмови, а відповів що нічого не буде, про це тільки буде заначено в протоколі, а суд розбереться, що свідчить не тільки про неналежне виконання працівниками поліції своїх обовязків, а й про зловживання ними своїми правами, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1М до адміністративної відповідальності.

Наведені порушення свідчать про неможливість встановити обставини у справі, а саме: складання протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків; відмову ОСОБА_1М від проходження огляду у присутності двох свідків; наявність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1М у стані спяніння.

Заслухавши правопорушника дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, додані до нього, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

За наведених обставин, оскільки суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає що пояснення ОСОБА_1М є логічними і правдивими; натомість в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зміст пояснення відсутній. Дані про вручення згідно ч.2 ст.254 КУпАП копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням усіх вище наведених обставин, викликає обґрунтовані сумніви, які виключають можливість визнання наведеного вище протоколу як допустимого та достовірного доказу в справі.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП. Таким чином, пояснення ОСОБА_1М, матеріалами справи не спростовані.

Згідно з роз'ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1М складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.247 ч.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя