ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/373/18 Справа № 171/2063/18 Суддя у 1-й інстанції - Кодрян Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Дніпро

18 грудня 2018 року суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 330079 від 30 вересня 2018 року , що в той же день о 03 год. 15 хв. ОСОБА_1 в м. Апостолове, по вул. Центральній, біля будинку № 50, керував мопедом Yamaha JOG без державних номерних знаків, при цьому перебував в стані алкогольного спяніння відповідно висновку №31 КЗ АЦРЛ ДОР, результат огляду склав 1,71 %.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2018 року у справі про адміністративне правопорушення №171/2063/18 (пр. 3/171/634/18) про накладення на останнього адміністративного стягнення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

При цьому вказує, що обставини викладені у протоколі та в постанові суду не відповідають дійсності, та вказує на те, що приблизно о 03.00 годині йшов по вул. Центральній в м. Апостолове, штовхаючи при цьому мопед, вказаним транспортним засобом він не керував, оскільки у ньому закінчилось пальне. Потім по дорозі зустрів друзів, з якими випив алкогольний напій Сидр.

Після чого покотив мопед Yamaha JOС в напрямку свого дому, в ході руху з мопедом, до нього підїхали працівники поліції і почали наполягати на тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, на його зауваження та заперечення не реагували. Після чого запропонували проїхати в лікарню для огляду на стан алкогольного спяніння. Він не заперечував, що в той день вживав спиртний напій Сидр, однак заперечував той факт, що керував мопедом в стані алкогольного спяніння. Однак працівники поліції його пояснення не вислухали, а почали складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, якого останній не вчиняв та не скоював, та допускаючи, що транспортний засіб буде у нього вилучено працівниками поліції, він підписав протокол про адміністративне правопорушення і зауважень в протоколі не зазначив, вважаючи, що надасть свої пояснення в судовому засіданні щодо обставин справи, а також для того, щоб його відпустили працівники поліції.

Вважає, що його вину у вчиненні адміністративного правопорушення не доведено будь якими належними та допустимими доказами, оскільки був позбавлений можливості керувати транспортним засобом, тому що закінчилось пальне.

Він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан спяніння, оскільки взагалі не керував транспортним засобом і висновок, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №31 від 30.09.2018 року, згідно якого він перебував у стані алкогольного спяніння 1,71, не може бути прийнятий як допустимий доказ того, що він дійсно керував транспортним засобом в стані спяніння, він доводить лише той факт, що вживав спиртні напої, що останній не заперечував ні під час зупинки його працівниками поліції, ні в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив поновити строк на апеляційне оскарження і постанову суду скасувати як необгрунтовану та невмотивовану.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на її оскарження, дійшов висновку, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана ОСОБА_1 20 листопада 2018 року з порушенням встановленого ст. 294 КУпАП десятиденного строку на оскарження постанови судді. При цьому, повний текст постанови ОСОБА_1 отримав 03.11.2018 року, тобто строк пропущено з поважної причини, оскільки під час проголошення повного тексту постанови він не був присутнім.

З таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважає необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними, оскільки вони спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому відсутні зауваження ОСОБА_1 щодо обставин викладених в протоколі та письмовими поясненнями ОСОБА_1, в яких ним зазначено, що він керував мопедом та був зупинений працівниками поліції.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Однак не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 30.09.2018 року серії БД № 330079 (а.с.1); письмовими поясненнями ОСОБА_1, згідно яких він вживав лікарський препарат «метранідазол» у кількості 0,75 мг, який із взаємодією з алкоголем знижує швидкість реакції, після чого керував мопедом в м.Апостолове по вул.Центральній, де був зупинений працівниками поліції та направлений до Апостолівської ЦРЛ для проходження медичного огляду (а.с.2); усними поясненнями ОСОБА_1 згідно яких факт вживання алкоголю він не заперечив; висновком, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість №31 від 30.09.2018 року, згідно якого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебував у стані алкогольного спяніння 1,71 (а.с.3).

З досліджених судом доказів вбачається, що огляд з метою виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного спяніння проводився у Центральній районній лікарні в м. Апостолове. Такий огляд проводився зі згоди ОСОБА_1

У суду відсутні будь-які підстави ставити зазначену обставину під сумнів.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1, визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозвязку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і суд кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Діючим законодавством закріплено загальне положення, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

У Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Наслідки подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на подачу скарги передбачені в ст. 35 Конвенції, і полягають у визнанні такої скарги неприйнятною.

При розгляді адміністративного провадження, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою безпідставного отримання необхідного їм рішення суду, затягування процесу або для інших недобросовісних цілей використовують належні їм процесуальні права всупереч з їх дійсним призначенням. Дане явище виступає чинником, що дестабілізує правосуддя і створює серйозні перешкоди для ефективного вирішення спорів.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Також, суд апеляційної інстанції оцінив пояснення ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як спосіб уникнення від відповідальності за вчинені діяння, оскільки факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння підтверджено матеріалами справи, які є логічними та не суперечать один одному.

Тобто суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

Апеляційного суду ОСОБА_2