П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2018 року м.Бар

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області справу про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, -

- за ч. 1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 052667 від 14.10.2018 ОСОБА_1 14.10.2018 року о 13.40 год. в с. Гулі Барського району, керував автомобілем ВАЗ-21063, державний номерний знак 0960ВІ у стані алкогольного спяніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності адвоката ОСОБА_2 винним себе не визнав, пояснивши суду, що 14.10.2018 обідню пору він автомобілем виїжджав з польової дороги на автомобільну дорогу в с. Гулі Барського району, їхав до дому на обід з поля, де працював. На автодорозі стояла колона автобусів з людьми, яку супроводжували поліцейські. Один з поліцейських зупинив ОСОБА_1, не пояснивши причини зупинки. Він звинуватив ОСОБА_1 у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1 категорично заперечував такий факт, адже він був тверезий. Для цього поголився пройти огляд на стан сп'яніння. Поліцейський надав алкотестер, який був без захисного ковпачка, що свідчило про його використання. Поліцейський пояснив, що це нова модель, яка використовується без ковпачка. На вимогу ОСОБА_1 показати всі необхідні дозволи та сертифікати на алкотестер, поліцейський відмовив. ОСОБА_1 виконав поліцейського та продув драгер, оскільки вважав себе повністю тверезим. При огляді свідків не було. Після цього, поліцейський сказав, що ОСОБА_1 вживав алкоголь та склав протокол. Копію протоколу не вручив, показники алкотестера не показав. Покликав двох людей, яких супроводжували вантажними автомобілями, та наказав їм підписати протокол. Після цього ОСОБА_1 вимагав повторити огляд або завезти його до лікарні для проведення огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. Однак, поліцейські сказали, що їм потрібно супроводжувати колону до Маріуполя Донецької області і вони не мають часу.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначені у протоколі, у судове засідання на виклик суду жодного разу не з'явилися, пояснень не надали.

Відповідно до вимог ст.. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КпАП України встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного спяніння, і проведення такого огляду, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.266 КУпАП).

Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, і проведення такого огляду. Згідно п. 2 вказаного Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Згідно п. 6 цього ж Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. А п. 7 Порядку зазначає, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного в закладі охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції, який зареєстровано в Мінюсті 11.11.2015 року за № 1413/27958. Знову, таки ж, в п. 2 вказаної Інструкції вказано, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейських є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння, згідно з ознаками такого стану, які вказані у п. 3 цієї ж Інструкції: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, і т.п. Огляд на стан спяніння згідно Інструкції проводиться так же, як і вказано в Порядку від 17.12.2008 року.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті , передбачено, п. 27, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП (80731-10 ) несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння бо під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров'я та Міністерства юстиції України N 114/38/15-36-18 ( z0055-95 ) від 24 лютого 1995 р.).

Відповідно до розділу 3 п. 1 вказаної вище Інструкції, перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду на стан спяніння водіїв, затверджується МОЗ України, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоровя обласних державних адміністрацій ( згідно ч.3 ст. 266 КУпАП, затверджуються управлінням охорони здоровя місцевих державних адміністрацій).

Під час судового розгляду даної справи, за клопотанням сторони захисту, судом було витребувано ряд документів з Управління патрульної поліції Вінницької області.

Під час вивчення вказаних документів було встановлено, що Сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу чинний до 27.03.2017 року, Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданий 10.09.2014 року, згідно якого, міжповірочний інтервал для вимірювальних засобів фірми Драгер, становить не більше року. Згідно Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/2042 газоаналізатору «DRAGER Alcotest» 6810, від 25.04.2018 року - чинне до 25.04.2019 року.

У судовому засіданні встановлено, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були присутні під час огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 не погодився з результатами приладу «Драгер», між тим, всупереч вимогам ч.3 ст. 266 КУпАП та п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ, МВС 09.11.2015 року, №1452/735, йому не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров'я.

Суд не приймає як доказ у справі письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були відібрані поліцейським, оскільки вони собою являють наперед заготовлений бланк з наперед надрукованим текстом пояснень, а саме: « відмовився від проходження огляду на стан алкогольного ( наркотичного) сп'яніння та від підпису матеріалів. У даному випадку ОСОБА_1 не відмовлявся від підпису протоколу та інших матеріалів, про що свідчить його підпис, та доводить неправдиві пояснення свідків.

Відповідно до ст. 272 КУПАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобовязаний зявитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

Однак, свідки Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4В у судове засідання на виклик суду жодного разу не з'явилися, пояснень не надали.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу або швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Між тим, в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Основних положень провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених розділом IV КУпАП, повинні дотримуватись не тільки суди, але й посадові особи, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст.ст. 254, 255 КУпАП).

Відповідно до ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту".

За таких обставин, суд визнає не доведеним факт протиправної винної поведінки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Керуючись п. 1 ст. 247 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу за ст. 130 ч. 1 КпАП України стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: