Справа№464/3087/18
пр.№ 3/464/1302/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Рудаков І.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, 14.04.1972р.н.,

РНОКПП НОМЕР_1, українця, громадянина України,

проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

одруженого, приватного підприємця,

за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 21 травня 2018 року о 22 год. на автодорозі М-09 Тернопіль Львів Рава-Руська 33км., керуючи транспортним засобом «Ssang Yong Kyron M200XDI» д.н.з. НОМЕР_2, вживав алкоголь (50г. горілки) після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 16.07.2018 ОСОБА_1, обставини зазначені в протоколі не визнав. Зазначив, що 21 травня 2018 року у вечірній час, під час керування транспортним засобом, дійсно був зупинений працівниками патрульної поліції. Працівник поліції пояснив йому, що він порушив правила дорожнього руху та пояснив які саме. Він з ними погодився і поліцейський пішов складати на пост постанову про адміністративне правопорушення. В той час, коли поліцейський складав постанову, він знаходився у автомобілі, в якому крім нього ще була його дружина ОСОБА_2 та товариш ОСОБА_3. Він сильно нервував, а тому його товариш ОСОБА_3 запропонував випити йому 50 грам горілки. Оскільки його дружина вже сіла за кермо автомобіля і мала продовжити рух, він прийняв пропозицію товариша і вжив алкоголь. Через декілька хвилин повернувся поліцейський і оголосив постанову. Після чого поліцейський запитав у нього чи він не вживав алкоголь, на що він відповів, що тільки що випив 50 грам в автомобілі, оскільки не планував дальше керувати автомобілем, а дальше за кермом буде їхати його дружина. Однак поліцейський настоював пройти з ним на пост для проходження огляду на стан спяніння та сказав, що він ще не звільнив його від проходження огляду. На пості він відмовився від проходження огляду, а працівник поліції склав на нього протокол за ч.4 ст. 130 КУпАП. В судовому засіданні 26.07.2018 ОСОБА_1 свої пояснення змінив, та зазначив, що не вживав горілки, а вживав настоянку, яку йому дав його товариш ОСОБА_3. В протоколі в поясненнях написав, що згідний з протоколом, оскільки йому так надиктували працівники поліції. Пояснення на окремому аркуші йому теж надиктували працівники поліції. Тому такі не слід брати до уваги. Зазначив, що працівники поліції не чинили на нього тиск, фізичної сили не застосовували. Рішень та дій працівників поліції він не оскаржував. Крім того, в судовому засіданні, після дослідження доказів перед виходом судді в нарадчу кімнату ОСОБА_1 заявив судді Рудакову І.П. відвід, не обґрунтувавши його та не пославшись на жодну норму закону.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні з правовою позицію не визначився, оскільки зазначав, як те, що ОСОБА_1 вживав настоянку після зупинки транспортного засобу, так і те, що ОСОБА_1 взагалі нічого не вживав. Вказував на те, що ОСОБА_1 вживав настоянку вже після того, як розгляд справи поліцейським закінчився, відтак в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП. Крім того, захисник зазначив, що це були дві різні події, оскільки поліцейський спочатку зупинив ОСОБА_1 за порушення, що в нього в автомобілі не підсвічені номерні знаки, оштафував його за це, тобто завершив розгляд справи, чим звільнив його від проведення огляду, а вже потім почав стверджувати, що у ОСОБА_1 є ознаки алкогольного спяніння.

Крім того, на адресу суду надійшли письмові пояснення свідка ОСОБА_2, яка є дружиною ОСОБА_1, в яких остання зазначає, що 21.05.2018 вона разом з чоловіком та їхнім знайомим ОСОБА_3 поверталися з м.Одеса в м.Львів на автомобілі під керуванням її чоловіка ОСОБА_1 Проїжджаючи стаціонарний пост в м.Зборів Тернопільської області близько 22 год. їх зупинив працівник поліції, який сказав, що її чоловік порушив вимоги ПДР, та після перевірки всіх необхідних документів оголосив, що він притягує його до адміністративної відповідальності у виді штрафу 170 грн., за те, що на автомобілі неналежне освітлення номерних знаків. Після чого поліцейський сказав, що йде складати постанову, яку винесе, і вони зможуть продовжити рух. Поліцейського не було близько 10 хв. Вони його чекали в автомобілі. Андрій почав нервувати, і ОСОБА_3 простягнув йому щось, а що саме вона не замітила і запропонував випити це, щоб він заспокоївся. Андрій взяв це і зразу ж повернув ОСОБА_3 назад. Можливо взяв і ковток в рот. Пізніше, коли вони їхали у м. Львів, Надім сказав, що це настоянка, яку йому робить теща для заспокоєння у вигляді лікарства, але як вона розуміла виготовлена з додаванням спиртової суміші. Після винесення постанови події змінилися, оскільки як вона зрозуміла, поліцейський зачув якийсь запах у ОСОБА_1 і почав підозрювати, що він вживав спиртне. В подальшому, поліцейський запросив ОСОБА_1 в стаціонарний пост. Там поліцейські звинуватили його у тому, що нібито він керував автомобілем в нетверезому стані. ОСОБА_1 категорично заперечував. Вони почали його шантажувати та після чого поліцейські склали на нього протокол, за те, нібито він випив алкоголь після зупинки і до проходження тесту на алкоголь.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням захисника свідок ОСОБА_2 направлені на адресу суду письмові пояснення повністю підтримала. Разом з тим, в судовому засіданні зазначила, що її чоловік 21.05.2018 близько 22 год. після зупинки їх поліцейським взагалі нічого не вживав. Не змогла пояснити, чому в письмових поясненнях зазначила, що ОСОБА_1 після зупинки поліцейським вживав настойку, яку йому дав ОСОБА_3.

Крім того, на адресу суду надійшли письмові пояснення свідка ОСОБА_3, в яких останній зазначає, що ОСОБА_1 знає давно. 21.05.2018 він разом з ОСОБА_1 та його дружиною повертались з м.Одеси. За кермом автомобіля був ОСОБА_1 По дорозі їх зупинили працівники поліції, та оштрафували ОСОБА_1 за неналежну підсвітку задніх номерних знаків. Після того, як поліцейський пішов оформляти постанову, за кермо автомобіля сіла дружина ОСОБА_1 і мала їхати дальше. Бачучи знервований стан ОСОБА_1, він запропонував йому випити заспокійливого лікарства. ОСОБА_1 взяв лікарство, зробив ковток і повернув йому назад. Це не був алкоголь, хоча по смаку виготовлений на спирту. Коли поліцейський ніс постанову ОСОБА_1 вийшов напроти нього щоб її забрати і з цього часу почались якісь непорозуміння.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням захисника свідок ОСОБА_3 свої письмові пояснення підтримав. Крім того, додав, що він не знає на основі чого виготовлене лікарство, яке він давав в автомобілі ОСОБА_1, оскільки його виготовляє його теща. Ще раз підтвердив, що ОСОБА_1 вживав настоянку, яку він йому дав після зупинки працівниками поліції і до того, як поліцейський приніс та оголосив постанову. Що було після оголошення постанови, він не знає оскільки не був свідком подальших подій.

Щодо заявленого відводу судді особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суддя приходить до наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Між тим, відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного ОСОБА_1 України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в своїй усній заяві про відвід, жодним чином не мотивував та обґрунтував його, зазначивши, що заявляє лише відвід. Не навів таких мотивів і його захисник.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги вимоги Європейської конвенції з прав людини, вважаю, що жодних доводів, які б викликали сумнів в обєктивності та неупередженості судді Рудакова І.П., до суду не надано, за таких обставин у задоволенні усної заяви ОСОБА_1 про відвід слід відмовити.

Так п.1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно ч.4 ст.130 КУпАП відповідальність настає за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Факт вчинення та вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП стверджується належними і допустимими доказами у відповідності ст.251 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 21.05.2018 року серії БД №402440 (а.с.1), зокрема крім іншого, у графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом згідний;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.05.2018 (а.с.3), в яких він зазначає, що 21.05.2018 його зупинили працівники поліції за порушення правил дорожнього руху. Поки на нього складали постанову за його порушення, він з колегою випив 50 грам горілки;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 21.05.2018 (а.с.4), в яких останній зазначає, що ОСОБА_1 в його присутності відмовився проходити огляд на стан спяніння за допомогою технічних засобів та в медичному закладі. Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що випив алкоголь після зупинки його працівниками поліції;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 від 21.05.2018 (а.с.5), в яких останній зазначає, що ОСОБА_1 в її присутності на пропозицію працівників поліції відмовився проходити огляд на стан спяніння за допомогою технічних засобів та в медичному закладі. Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкоголь після зупинки його працівниками поліції;

- оглянутими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівником патрульної поліції, який розяснив йому причину зупинки, а саме порушення правил дорожнього руху. Крім того, поліцейський розяснив ОСОБА_1 його права, сказав, що його буде оштрафовано та після чого пішов складати постанову про адміністративне правопорушення. Коли поліцейський повернувся, ОСОБА_1 знаходився неподалік автомобіля. Поліцейський оголосив йому постанову, та після чого запитав його чи він нічого не вживав, оскільки від нього чути запах алкоголю. На що ОСОБА_1 відповів поліцейському, що вжив «50 грам» після того, як він його зупинив та повторив це декілька разів. На пропозицію працівників поліції, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан спяніння, зазначивши, що випив після зупинки автомобіля;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №061398 від 21.05.2018 (а.с.7), відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. за порушення ч.6 ст. 121 КУпАП;

- рапортом інспектора УПП у Тернопільській області Ясиремського А.А. від 21.05.2018 (а.с.8), відповідно до якого ним 21.05.2018 приблизно об 22 год. був зупинений автомобіль НОМЕР_3 за порушення ПДР, під керуванням водія ОСОБА_1. Під Час спілкування з ОСОБА_1, у останнього було виявлено ознаки алкогольного спяніння (запах алкоголю з рота, нечітка вимова та поведінка, що не відповідає обстановці). ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на виявлення стану спяніння, на що ОСОБА_1 повідомив, що він вжив алкоголь 50 грам горілки після зупинки поліцейським.

Крім того, факт вчинення та вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП стверджується і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в тій частині, що обоє свідків підтвердили, що ОСОБА_1 вживав настоянку, яка була виготовлена на спиртовій основі в проміжку між зупинкою його поліцейським та оголошенням поліцейським самої постанови, тобто під час складання такої.

Таким чином, порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України є доведеним, його дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки він, після того, як транспортний засіб, яким він керував був зупинений на вимогу поліцейського, вжив алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп'яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, а відтак підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

Враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий та сімейний стан, вважаю, що на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде згідно із ст.23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Покликання ОСОБА_1 на ту обставину, що пояснення в протоколі та на окремому аркуші, які він писав не слід брати до уваги, оскільки такі написані ним під диктовку працівників поліції, є безпідставними, та спрямованими лише на уникнення відповідальності за вчинене, оскільки, як зазначив в судовому засіданні сам ОСОБА_1, жодного тиску чи фізичної сили працівники поліції на нього не чинили та їхні дії він в подальшому не оскаржував. Крім того, його письмові пояснення в протоколі та на окремому аркуші повністю узгоджуються з іншими доказами по справі.

Покликання захисника на ту обставину, що розгляд справи був закінчений і ОСОБА_1 був звільнений від проведення огляду на стан спяніння після того, як поліцейський пішов складати постанову, є необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного.

Главою 22 КУпАП встановлено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Главою 23 КУпАП визначено зміст та види постанови по справі про адміністративне правопорушення, а також встановлено порядок її оголошення.

З аналізу Глави 22 та Глави 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що розгляд справи закінчується винесенням та оголошенням постанови.

А тому, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівником поліції завершився лише після того, як він виніс постанову та оголосив її.

Жодних доказів того, що працівниками поліції було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 від проведення огляду для визначення стану спяніння матеріали справи не містять. Не надано таких доказів як особою, яка притягується до адміністративної відповідальності так і його захисником.

Крім того, вищезазначені покликання захисника повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Оскільки на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУпАП з нього на користь держави слід стягнути 352,40 грн. судового збору.

На підставі ст.130 КУпАП України, керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

у задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сихівського районного суду м.Львова Рудакова І.П. відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів ГУК у Львівській області/м.Львів/21081300, р/р 3001, банк одержувач: Казначейство України (ЕАП), , МФО (код банку) 899998.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, р/р 6001, банк: Казначейство України (ЕАП), , код класифікації доходів бюджету: 22030106, МФО (код банку) 899998.

У випадку несплати штрафу у пятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307,308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7та ч.1 ст.287 КУпАП протягом 10 днів з дня винесення до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення предявляється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Рудаков І. П.