№755/5770/18
№3/755/3371/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 447048, ОСОБА_1, 02 квітня 2018 року о 12 годині 50 хвилин, керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», д/н НОМЕР_1, у м. Києві по пр-ту Броварському, 15, у стані алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук; нестійка хода. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку, а саме у КМНКЛ «Соціотерапія». Результат огляду - 0,33 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що 02 квітня 2018 року він разом із товаришем і ОСОБА_2 їхали на виставку на проспект Броварський. Приблизно о 12 годині 50 хвилин, вони їхали з роботи на автомобілі «Мерседес», за кермом якого знаходився ОСОБА_3 Під'їхавши до виставки, вони заїхали на парковку? припаркували автомобіль, після чого, водій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вийшли з автомобіля подивитися з приводу виставки, а він залишився їх чекати в автомобілі та слухав музику. Після того, як ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пішли на виставку, він побачив, що поїхав автомобіль з поліцією, а він продовжував знаходитися в некерованому автомобілі та слухав музику. У цей час, до нього підійшли поліцейські, він відчинив їм двері і вони запитали його, чи вживав він алкоголь та попросили надати документи. На запитання поліцейських він пояснив, що він не керував автомобілем, є просто пасажиром та надав їм своє водійське посвідчення, однак, вони попросили надати їм технічний паспорт на автомобіль. Так як він не керував автомобілем, то не міг знати де знаходиться технічний паспорт, тому він зателефонував ОСОБА_2, який у подальшому підійшов та надав поліцейським технічний паспорт. Проте, поліцейські абсолютно не звертали уваги на те, що їм повідомляли, що за кермом була зовсім інша особа та те, що він не керував транспортним засобом, однак, вони все одно стали говорити, що так як у них відсутній прилад «Драгер», то необхідно проїхати до медичного закладу для проходження огляду. Він у свою чергу, не розуміючи, що відбувається, оскільки неодноразово пояснював поліцейським, що він автомобілем не керував, а ввечері напередодні вживав пиво, врешті решт сказав, що згоден поїхати до лікаря, однак, не розуміє причину, чому він повинен їхати.

У судовому засідання лікар ОСОБА_4 пояснила, що інспектором Фещенком А.С. 02 квітня 2018 року о 12 годині 50 хвилин, був доставлений ОСОБА_1 до КМНКЛ «Соціотерапія». Вони за стандартною процедурою встановлюють особу, котру їм привезли, беруть документи, особа підписує згоду на добровільне проходження огляду у присутності двох свідків. ОСОБА_1 погодився пройти огляд добровільно. Вона на основі клінічних ознак визначила наявність у ОСОБА_1 стан алкогольного сп'яніння, а потім, він пройшов тест на приладі «Драгер». Через 20 хвилин вона отримала висновок приладу «Драгер» - 0,33 проміле. Згідно інструкції, вони пропонують особі пройти огляд. Якщо вони проводять огляд на приладі «Драгер», то брати аналіз сечі не є необхідним.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 працює у них вантажником. 02 квітня 2018 року, він, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, їхали по Броварському проспекту в сторону виставкового центру на автомобілі «Мерседес», за кермом якого був ОСОБА_3 Приїхавши на місце, вони припаркували автомобіль і він та ОСОБА_2 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_1 сам залишився у ньому сидіти. Потім, йому зателефонував ОСОБА_1 та сказав, що необхідно надати технічний паспорт на автомобіль, так як його допитують поліцейські на стан алкогольного сп'яніння. Він прийшов до автомобіля, дав технічний паспорт. Потім ОСОБА_1 стояв та розмовляв з поліцейськими, а пізніше сіли до автомобіля та разом поїхали. Крім того, зазначив, що він не розуміє, чому так склалось, адже ОСОБА_1 автомобілем не керував, однак, ніхто з працівників поліції на це не реагував.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 02 квітня 2018 року він керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», д/н НОМЕР_1 та разом з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 направлялися в сторону проспекту Броварського де знаходиться виставковий центр. Приїхавши на місце, він особисто припаркував автомобіль та разом з ОСОБА_2 пішли до виставкового центру з приводу організаційних питань по роботі, а ОСОБА_1 залишився в автомобілі. У подальшому, коли вони підійшли до автомобіля, то побачили, що чомусь працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння, хоча той автомобілем не керував, а просто знаходився в автомобілі, який був припаркований, в якості пасажира. Проте, працівники поліції не реагуючи на пояснення з приводу того, що ОСОБА_1 є пасажиром, все одно зазначили про необхідність проходження огляду.

У судове засідання неодноразово було викликано інспектора патрульної поліції Жужу М.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 447048 відносно ОСОБА_1, однак до суду останній не з'явився.

Крім того, судом неодноразово направлялися листи з проханням надати копію запису із нагрудної камери відеореєстратора інспектора, однак, до суду надано відповідь про те, що в ході складання адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 відеофіксація події працівниками патрульної поліції не проводилася.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, лікаря ОСОБА_4, дослідивши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, в супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Зокрема, як було наведено вище, ОСОБА_1, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх поясненнях чітко повідомили, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а тільки знаходився в автомобілі в якості пасажира, який був припаркованим.

Крім того, суду не надано як доказ жодної фото чи відеофіксації щодо події, яка мала місце 02 квітня 2018 року о 13 годині 20 хвилин, на рахунок винуватості ОСОБА_1

У зв'язку з викладеним, слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

Таким чином, з пояснень ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а автомобіль, в якому він перебував, не рухався, оскільки був припаркований.

Приймаючи до уваги, що в справі відсутні інші належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1, то провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 36, 130, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: