Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/3146/18
ПОСТАНОВА

05.07.2018 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Кузнецов Дмитро Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ВВ 640291, виданий 03.12.1998 року Іллічівським РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, ІПН НОМЕР_1, не прцюючого, який мешкає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2018 року до суду надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, в якому зазначено, що 05 червня 2018 року о 19 год. 10 хв. ОСОБА_1, знаходячись у магазині «Продукти 5+» за адресою м. Маріуполь, пр. Металургів, 219, здійснював провадження господарської діяльності, а саме реалізовував алкогольні напої та тютюнові вироби без реєстрації як субєкт господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, пояснив, що 05.06.2018 року він перебував у магазині «Продукти 5+» за адресою м. Маріуполь, пр. Металургів, 219, який орендує його дружина ОСОБА_2 ОСОБА_3 обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення не погодився, вказував, що алкогольними напоями та тютюновими виробами не торгував, приватним підприємцем не є. Зазначив, що господарською діяльністю за цією адресою займається виключно його дружина, якій він прибув допомогти.

ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала доводи свого чоловіка, зазначивши, що є субєктом господарювання, у магазині «Продукти 5+» за адресою м. Маріуполь, пр. Металургів, 219 реалізує продукти харчування, алкогольні напої та тютюнові вироби. При цьому ОСОБА_1 не є приватним підприємцем та господарською діяльністю не займається.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу і події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Так, відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

З аналізу наведених норм слідує, що для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, перш за все, встановити факт провадження нею господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, а також без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності. Господарська діяльність передбачає отримання грошових коштів за реалізацію продукції.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин до матеріалів справи додані письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які вказали, що 05.06.2018 року за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 219 в магазині «Продукти 5+» за їхньої присутності здійснювалась реалізація алкогольних напоїв. При цьому документів на провадження такої діяльності власник магазину ОСОБА_1 не надав.

Також в матеріалах справи маються рапорти поліцейських роти № 3 БУПП в Донецькій області ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які зазначили, що 05.06.2018 року під час здійснення патрулювання ними був отриманий виклик за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 219. Прибувши на місце вони зустріли ОСОБА_4, який пояснив, що в магазині «Продукти 5+» здійснюється провадження господарської діяльності без реєстрації як субєкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність без відповідних документів.

Разом з цим, з наданого керівництвом Управління патрульної поліції в Донецькій області до суду відеозапису з камери, що розташована на форменому одязі інспекторів поліції за 05.06.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 пояснював, що господарською діяльністю в магазині займається не він, а його дружина. Будь-яких відомостей реалізації продукції саме ОСОБА_7 відеозапис та матеріали справи не містять.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Одночасно, згідно ч. 1 ст. 40 Закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дійсно, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22.09.2015 року ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, з основним видом економічної діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

В ході розгляду справи не були спростовані доводи ОСОБА_8 про те, що господарською діяльністю в магазині займалася саме його дружина, а не він, оскільки на відеозаписі під час складання протоколу також зафіксована присутність його дружини ОСОБА_2

За таких підстав, надані стороною обвинувачення матеріали не містять достатніх даних у підтвердження того факту, що саме ОСОБА_1 05 червня 2018 року в магазині «Продукти 5+» за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 219 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації як суб'єкт господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «ОСОБА_6 де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, за відсутності інших обєктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази провадження ОСОБА_1 господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП України через відсутність в його діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити, внаслідок відсутності складу і події адміністративного правопорушення.

Вилучені 05.06.2018 року під час огляду місця події товари, які зберігаються в Управлінні патрульної поліції в Донецькій області, повернути власнику.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційний суд Донецької області протягом 10 днів через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Д. В. Кузнецов