Справа № 525/776/18
Провадження №3/525/223/2018

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2018 року сел. ОСОБА_1

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_2, особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Полтавській області про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією за ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 та жительки АДРЕСА_1, працюючої охоронцем ТОВ «Сек'юрайті», депутата Великобагачанської районної ради Полтавської області, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну та/або цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1 Закону встановлено, що субєкти декларування це особи, зазначені у п.1, підпункті «а» п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради АРК, депутати місцевих рад, сільські, селищні міські голови.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської. селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради є представником територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Також, згідно зі ст.8 вищевказаного Закону депутат місцевої ради є представником інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження та повинен дотримуватись таких правил депутатської етики, а саме не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах, керуватись у своїй діяльності загальновизнаними принципами порядності, чесності і гідності.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обовязкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Згідно вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1, підпунктах «а», і «в» п.2, п.5 ч.1 ст.3 цього Закону, зобовязані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, ОСОБА_3, будучи депутатом Великобагачанської районної ради, була зобовязана подати щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 01 квітня 2018 року.

ОСОБА_3, яка обрана депутатом Великобагачанської районної ради сьомого скликання і є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, п.1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 №1153/29283, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.04.2018), а саме 24.04.2018 року опублікувала на офіційному веб-сайті (http://public.nazk.gov.ua) Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до відповіді Великобагачанської районної ради встановлено, що депутати районної ради, серед яких і ОСОБА_3, ознайомлювались із вимогами Законом України «Про запобігання корупції» шляхом озвучення інформації телерадіомовною компанією «Світ», направленням листів та на засіданні постійної комісії 20.02.2018 року. ОСОБА_3 отримала та ознайомилась з листом Великобагачанської районної ради, про що поставила підпис у реєстрі.

ОСОБА_3 14.04.2017 року (щорічна за 2016 рік) подавала електронну декларацію до

Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто їй були достовірно відомі зобовязання та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції». Згідно відповідей Великобагачанської ЦРЛ №647 від 21.05.2018 року та КНП «Великобагачанський районний центр ПМСД» Великобагачанської районної ради №404 від 22.05.2018 року ОСОБА_3 з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року за медичною допомогою не зверталась, а отже за станом свого здоровя могла подати щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_3, будучи депутатом Великобагачанської районної ради Полтавської області, відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 01.04.2018 року), а саме 24.04.2018 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2017 рік особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП визнала повністю та суду пояснила, що з жовтня місяця 2015 року вона стала депутатом Великобагачанської районної ради 7 скликання. Так, дійсно вона подала декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік із запізненням, тобто 24.04.2018 року, оскільки вважала, що дану декларацію необхідно було подати до 01 травня 2018 року, як це було у 2017 році. З січня по березень 2018 року вона знаходилась вдома, на лікарняному не перебувала, за межі району не виїжджала. Вказала, що свою вину визнає, щиро кається.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, думку та міркування прокурора Дулича О.Д., дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_3, будучи депутатом Великобагачанської районної ради Полтавської області, відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 01.04.2018 року), а саме 24.04.2018 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вчинення зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3 (а.с.10);

- копією листа «Депутату районної ради» №02-11/46 від 13.02.2017 року (а.с.14);

- копією реєстру на отримання листа №02-11/46 від 13.02.2017 року (а.с.15);

- копією оголошення від 20.02.2018 року (а.с.16);

- витягом із протоколу від 20.02.2018 року (а.с.17-18);

- відповідями закладів охорони здоровя (а.с.21,22);

- витягами з електронних декларацій (а.с.25).

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Другим реченням цієї статті визначено засоби, якими встановлюються ці дані, що можуть бути доказами по справі.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Також, при прийнятті рішення щодо накладення адміністративного стягнення, суд також враховує і судову практику Європейського Суду з прав людини з приводу призначення відповідного стягнення. Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обставин, що обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_3 суддя вважає вчинення правопорушення вперше.

Враховуючи викладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, того, що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, сумлінно працює, в цілому, те, що відсутні обставини, що обтяжують її відповідальність, наявність обставини, що помякшує його відповідальність, суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_3 вид стягнення виключно у виді мінімального штрафу, що сприятиме реалізації принципів, передбачених ст.23 КУпАП та не становитиме особистий надмірний тягар для особи в розумінні правових позицій Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Отже, відповідно до п. 5 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.1,3,12,45 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст.46,50,59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.23,33,40-1,ч.1 ст.172-6,ст.ст.280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. на користь держави.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В.Хоролець