Справа № 466/9910/17 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/783/303/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 04 січня 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, 11 грудня 2017 року, о 00:15 год., ОСОБА_3 у м.Львові по вул.Винниченка, 3, керував автомобілем марки «Honda Civic», д.н.з. ZKLR 354 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння в присутності двох свідків відмовився. Такими діями ОСОБА_3 порушив п.2.5 ПДР України.

На дану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати таку, прийнявши нову постанову якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, оскільки судову повістку він не отримував, а судовий розгляд відбувся 04 січня 2018 року без його участі. Копію постанови йому скеровано не було, а таку отримав лише 02.03.2018 року, звернувшись із заявою про видачу оскаржуваної постанови, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і такий необхідно поновити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновок суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтується лише на даних протоколу про адміністративне правопорушення.

Вважає, що постанову прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому її слід скасувати та закрити провадження у справі.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наголошує, що співробітниками поліції було запропоновано йому огляд на стан спяніння за допомогою технічного засобу, який не дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, тому він відмовився від даного огляду, оскільки висновки такого приладу вважаються недійсними, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювання техніки йому працівниками поліції надано не було, як це передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженою наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735.

Крім цього, відповідно до п.8 розділу ІІ Інструкції матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого, поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Тобто, вказаною інструкцією передбачена форма «направлення» водіїв на медичний огляд до медичного закладу на виявлення ознак спяніння.

Таким чином, у випадку коли водій відмовляється від продуття алкотестеру на місці зупинки, то співробітник поліції повинен заповнити вищевказане направлення до медичного закладу і у випадку, якщо водій відмовиться від його отримання чи проходження такого огляду в медичному закладі, то співробітник поліції повинен зазначити про це в направленні.

Враховуючи, що в матеріалах справи не доведено його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, тому адміністративне провадження щодо нього підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Однак вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На переконання апеляційного суд, вимоги вказаної норми закону судом першої інстанції не дотримано, що призвело до порушення права на захист особи, яка притягається до адміністратвиної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_3 не був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення, і в матеріалах справи відсутні дані про його повідомлення щодо часу і місця розгляду справи.

Повідомлення про необхідність явки в судове засідання повернулось на адресу суду із довідкою за зікінченням терміну зберігання, тобто в суду першої інстанції на час винесення постанови не було інформації про те, що ОСОБА_3 сповіщений про місце і час розгляду справи.

Однак суддя не зясував причини неприбуття ОСОБА_3 в судове засідання, розглянув справу без його участі, та в постанові зазначив, що на розгляд справи ОСОБА_3 не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду матеріалів в суді, тому апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова є незаконною.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий дійсно відмовився від огляду на стан алкогольного спяніння, що стверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1); поясненнями свідків ОСОБА_4 (а.с.3) та ОСОБА_5 (а.с.4). та оглянутим в судовому засіданні відезаписом з нагрудних камер працівників поліції.

З врахуванням наведенного, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та постановити своє рішення щодо визнання ОСОБА_3 винним у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто порушенні вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП у справах про адміністративне правопорушення, які підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Тому, виходячи з того, що подія мала місце 11 грудня 2017 року і на момент розгляду справи апеляційним судом закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 слід закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 цей строк.

Керуючись ст.ст.38, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 04 січня 2018 року відносно ОСОБА_3 скасувати.

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1