Справа №591/1961/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Линник О. С.
Номер провадження 33/788/341/18 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/1961/18 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 19 червня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - адвоката Осмоловського В.А., -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки суддею розгляд справи був здійснений у його відсутність та за наявності відповідного письмового клопотання про його обов'язкову участь у судовому засіданні, в розгляді даної справи не приймала участь сторона обвинувачення, що суперечить судовій практиці ЄСПЛ, лікарем, який проводив огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння за його клопотанням не було відібрано зразки біосередовищя, бланк протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам наказу МВС.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 19.06.2018 ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто в дохід держави 352,40 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_3 05.04.2018 близько 05-21 год. по вул. Харківська, 125, м. Суми керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Осмоловського В.А., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено (ч.1 ст.285 КУпАП), а згідно ч.2 ст.294 КУпАП вона може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 не був присутнім при розгляді справи та оголошенні суддею постанови, копію судового рішення фактично отримав лише 02.07.2018, а тому, зважаючи на те, що він не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на цю постанову, то строк на апеляційне оскарження даного рішення судді підлягає поновленню, оскільки він був пропущений ОСОБА_3 з поважних об'єктивних причин.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У відповідності до ч.1 і ч.2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 204876 від 05.04.2018, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9«а» ПДР.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, об'єктивно підтверджується іншими доказами у справі, а саме:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно яких водій ОСОБА_3 в їх присутності продув прилад «Drager», проба позитивна - 0,92 ‰, з результатами не погодився та виявив бажання їхати в СОНД;

- рапортом поліцейського ОСОБА_7, згідно якого водій ОСОБА_3 пройшов огляд на виявлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager», проба позитивна ? 0,92 ‰, з результатами не погодився і забажав пройти огляд в СОНД, де також результат був позитивний - висновок СОНД № 1444;

- роздруківкою показнику приладу «Drager», згідно якого результати огляду водія ОСОБА_3 позитивний - 0,92 ‰;

- актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого водій ОСОБА_3 в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ознайомився з результатами огляду за допомогою приладу «Drager», проба позитивна ? 0,92 ‰;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.04.2018 відносно водія ОСОБА_3, згідно якого останній був оглянутий лікарем СОНД і у нього виявлений стан алкогольного сп'яніння;

- відеозаписом з нагрудних відеокамер поліцейських, згідно яких 05.04.2018 близько 05-21 год. по вул. Харківській, 125 в м. Суми працівниками поліції був зупинений автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 За результатами проведеного огляду на місці зупинки автомобіля в присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager» у водія було виявлено позитивну пробу на стан алкогольного сп'яніння - 0,92 ‰.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями ОСОБА_3, який в суді апеляційної інстанції свою вину категорично заперечив, а докази своєї вини вважав недопустимими.

Вказані показання ОСОБА_3 не можуть бути узяті до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються наведеними вище та дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами, а тому вони є недостовірними доказами захисту.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу порушення права на захист внаслідок розгляду справи у його відсутність, то вони також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що дійсно до суду першої інстанції надійшли письмові клопотання від ОСОБА_3 - 08.05.2018 (відкладення розгляду у зв'язку з необхідністю залучення захисника); 10.05.2018 (відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою) та 12.06.2018 (про повідомлення про іншу дату судового засідання та розгляд справи з обов'язковою його участю).

Про судові засідання від 08.05.2018 та від 10.05.2018 ОСОБА_3 був повідомлений, що убачається з клопотань останнього про відкладення розглядів справи на іншу дату.

Що стосується судового розгляду 19.06.2018, то про його проведення суддя суду першої інстанції проінформував ОСОБА_3 відповідною повісткою, однак згідно довідки наявної на поштовому конверті адресат (тобто ОСОБА_3.) відмовився від її одержання. Вказану інформацію продубльовано і на поштовому повідомленні.

Що стосується довідки від 04.07.2018 за підписом листоноші ОСОБА_8 долученої до апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не отримував листа із суду за місцем мешкання через відсутність за місцем проживання, а не відмови у отриманні, апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки надана довідка та наявна в матеріалах справи довідка містять різні підписи осіб.

Крім того, на офіційному сайті ДП «Укрпошти» за номером поштового відправлення № 064 (наявного на конверті у справі) в реєстрі містяться дані, що відповідний конверт із районного суду не був вручений адресату із-за його відмови в отриманні, а не із-за причин зазначених в довідці за підписом листоноші ОСОБА_8 долученої до апеляційної скарги.

Апеляційний суд, зважаючи на вказані вище обставини, погоджується з висновком судді суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_3, оскільки останньому у передбачений законом спосіб було направлено сповіщення про місце та час розгляду справи і він відмовився від його отримання, достеменно знаючи, що в місцевому суді перебуває на розгляді відносно нього справа і те, що строки розгляду даної категорії справ обмежені законом.

Враховуючи неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_3 та його ігнорування судового розгляду, усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції не були порушені процесуальні права та законні інтереси ОСОБА_3, в тому числі право на захист і справедливий суд, оскільки розгляд справи відкладався достатню кількість разів за клопотаннями останнього (як для отримання юридичної допомоги так і за станом здоров'я), а наявна в матеріалах справи довідка, що нібито виключала можливість ОСОБА_3 своєчасно дізнатися про дату та час розгляду справи відносно нього, спростовується іншими доказами по справі, зокрема, поштовим конвертом з довідкою на ньому та даними з офіційного сайту «Укрпошти».

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р., «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany), заява № 42527/98).

В іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання» (інші рішення: ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Великої Британії» (Golder v. the United Kingdom); КС України від 13.12.2011 № 17-рп/2011).

Слід зауважити, що необґрунтоване зволікання з боку суду першої інстанції у розгляді даної справи могло призвести до негативних наслідків у виді безпідставного закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3 на підставі п.7 ст.247 КУпАП через закінчення на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, що є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета провадження у справі про адміністративне правопорушення (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством тощо) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

У зв'язку з цим, протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку з іншими доказами, дослідженими в апеляційному суді, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги про те, що у справі мала приймати участь сторона обвинувачення і недотримання цієї вимоги суперечить судовій практиці ЄСПЛ (рішення «Михайлова проти України» та «Карелін проти Росії»), які є обов'язковими до виконання національними судами.

Згідно ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення та до прав прокурора, серед іншого, належить право брати участь у розгляді справи, а ч.2 цієї статті передбачено випадки обов'язкової участі прокурора, це стосується проваджень у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.172-4 ? 172-9, 172-9-2 КУпАП.

Таким чином, національним законодавством передбачено випадки обов'язкової участі прокурора та випадки, коли участь прокурора є факультативною, а тому посилання на рішення ЄСПЛ не можна вважати обґрунтованими, оскільки рішення цього Суду застосовуються з огляду на «дух закону», а не лише на його формальні приписи і стосуються об'єктивності та неупередженості суду під час розгляду справи та унеможливлення суду за власною ініціативою досліджувати докази чи змінювати об'єм пред'явленого обвинувачення, а не участі сторони обвинувачення (прокурора) у справі як такої.

Апеляційний суд не може прийняти доводи апеляційної скарги щодо відмови лікаря на відбір біоматеріалу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться мова є визначена у ст.266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, зареєстрована в МЮ України за № 1408/27853 від 10.11.2015), п.6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015, зареєстрована в МЮ України за № 1413/27858 від 11.11.2015) і п.8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння і проведення такого огляду.

Згідно встановленої вказаним законодавством України процедури огляд водія на стан сп'яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). При цьому, відібрання зразків біологічного середовища для проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове, а для визначення інших станів відібрання біосередовищя здійснюється виключно за бажанням особи.

Зазначені вище положення законодавства щодо процедури направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння і проведення такого огляду чітко передбачають межі повноважень службових осіб, які здійснюють такий огляд, їх права і обов'язки, які на думку апеляційного суду були дотримані у повному обсязі.

Що стосується підстав, за яких огляд на стан сп'яніння визнається недійсним, то вони чітко визначені у законі і не узгоджуються з позицією ОСОБА_3, а тому доводи його апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Твердження апеляційної скарги щодо невідповідності бланку протоколу про адміністративне правопорушення наказу № НОМЕР_2 України, то апеляційний суд вважає їх необгрунтованими, оскільки сам наказ та затверджена ним Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, зразки бланків протоколів про адміністративні правопорушення стосуються перш за все порядку оформлення в органах НП України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, що стосуються правопорушень не у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (п.1 розділ І Інструкції), однак бланк про правопорушення саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначений Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом № НОМЕР_3 України, саме на такому бланку було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3

Крім того, вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення повинні відповідати перш за все положенням ст.ст.254, 255, 256, 257 і 258 КУпАП, які регламентують процедуру його складання і зміст (наповнення).

Що стосується доводів апеляційної скарги про однаковий час вчинення правопорушення та складання протоколу, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки вказаний стороною захисту факт не тягне за собою визнання протоколу недопустимим чи недостовірним доказом, так як з огляду на фактичні обставини справи не тягне за собою істотне порушення прав та законних інтересів ОСОБА_3

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку разом з іншими доказами, дослідженими апеляційним судом, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому твердження апеляційної скарги останнього щодо невідповідності висновків судді суду першої інстанції фактичним обставинам даної справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 19.06.2018.

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 19 червня 2018 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.