ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2018 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Колесник С.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2018 о 18:45 год. в м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 2-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Pajero, д/н. 13645 ХВ з ознаками алкогольного спяніння (запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи положення ст. 268 КУпАП, справа розглядається за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 185055 від 20.06.2018 р., 20.06.2018 о 18:45 год. в м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 2-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Pajero, д/н. 13645 ХВ з ознаками алкогольного спяніння: (запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Разом з тим, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Таким чином, відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння і є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Відмова від проходження обстеження підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.06.2018, відеозаписом із нагрудної камери інспектора роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_4 від 20.06.2018.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена у повному обсязі, права правопорушника судом не порушені.

Обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність правопорушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до п. 21 Постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

Враховуючи вищевикладене, особу правопорушника, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити покарання в межах санкції, яка встановлена за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в дохід держави з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно облікових даних НАІС ДДАІ посвідчення водія не отримував.

При таких обставинах вбачаю неможливим застосовувати до особи стягнення у виді позбавлення певного права, якщо така особа цього права ніколи не набувала і не має.

Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 352,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 13, 16, 401, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень (рахунок отримувача 0001, назва отримувача коштів: ГУК у Харківській обл./Харківобл/21081300, код отримувача: 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, призначення платежу: оплата штрафу за постановою суду по протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 185055 від 20.06.2018 року ОСОБА_1В.).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 , код отримувача: 37993783, банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, МФО: 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746). Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.А. Колесник