Справа № 265/5072/18
Провадження № 3/265/1394/18
П О С Т А Н О В А

27 вересня 2018 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

12 червня 2018 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 409825 від 10 червня 2018, складений відносно ОСОБА_2, про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу ОСОБА_2 10 червня 2018 року о 12-18 годині біля будинку 39 по вулиці Українській в Лівобережному районі міста Маріуполя керував автомобілем марки HONDA D10, державний номерний знак без номерного знаку з явними ознаками алкогольного спяніння (запах з порожнини рота, порушення мови, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння із застосуванням алкотестору «Драгер» та проходження такого же огляду у найближчому закладі МОЗ України відмовився у присутності двох свідків.

Правопорушник ОСОБА_2 до суду не з`явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи суд повідомляв його належним чином та своєчасно. Неодноразово судові засідання відкладалися з приводу того, що останній не отримував поштову кореспонденцію, що дає суду підстави вважати, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, навмисно затягує розгляд справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти ОСОБА_3» від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_2, якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, неодноразові його виклики в судові засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, суд правильно визначив, що не виконання такого обов'язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Частина 1ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, ч. 1ст.251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Провина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № БД 409825 від 10 червня 2018 року, який складений компетентною особою, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

З зазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_2 дійсно у встановлений день та час, в м. Маріуполі, під час керування транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп'яніння, будучи зупинений працівниками поліції, від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі та із застосуванням на місці зупинки алкотестору «Драгер» відмовився.

Згідно до протоколу, з протоколом ознайомлений, копію отримав, про дату та час розгляду справи в суді повідомлений, про що написав власноруч та наявний його підпис. Письмово відмовився надавати будь-які пояснення щодо даного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Теж саме передбачено в зазначеній Інструкції, зокрема ст. 6 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (дал - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Таким чином, не був порушений порядок, обумовлений вимогами закону при складанні протоколу за адміністративні правопорушення даної категорії, а саме запропоновано проїхати та пройти огляд на стан наркотичного спяніння у КМУ «Міський наркотичний диспансер міста Маріуполя» .

Як зазначено у ст. 7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції було дотримано вимог передбачених ст. 266 КУпАП при проведені огляду водія, тому були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння. Підстав ставити під сумнів правильність складання протоколу та обставин, викладених в протоколі, немає.

Вважаю, що ОСОБА_2 порушено вимоги ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Саме за порушення вимог ст. 130 КУпАП, що полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому ОСОБА_2 обґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності.

Істотних суперечностей в доказах, які б могли вплинути на правильність встановлених фактичних обставин справи або на недоведеність вини ОСОБА_2 не виявлено.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Правопорушення, яке скоїв ОСОБА_2 відбулось 10 червня 2018 року, розгляд справи став можливим лише 27 вересня 2018 року, а тому строки притягнення до адміністративної відповідальності сплинули, у звязку з чим справа підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.38, 247 ч.7 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КпАП України закрити у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через Орджонікідзевський районний суд місті Маріуполя Донецької області, протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Суддя Мельник І.Г.