Номер провадження: 33/785/736/18
Номер справи місцевого суду: 515/293/18
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., секретар судового засідання Стоянова Л.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.05.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 04 травня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого за наймом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним в тому, що 05 лютого 2018 року о 08 годині на 140 км автодороги М-15 «Одеса-Рені» за м. Татарбунари Одеської області, керував автомобілем марки М-21251, реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп'яніння проводився у приміщенні КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», висновок №2.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на порушення, допущені працівниками патрульної поліції під час формування матеріалів справи, а саме - ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, пояснення яких долучені до матеріалів справи, та зазначені свідки не були присутні при проведенні огляду на стан алкогольного сп'яніння. Також апелянт вважає, що огляд на стан алкогольного сп'яніння був проведений лікарем, який не пройшов курс підвищення кваліфікації та відповідно не мав права проводити такий огляд.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає три форми об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

- передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Кожна з форм об'єктивної сторони є елементом складу адміністративного правопорушення, який підлягає доказуванню під час провадження у справі та повинен підтверджуватись долученими до матеріалів справи доказами, які повинні бути належними, допустимими, достовірними та узгоджуватись між собою.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що зі змісту долучених до неї доказів неможливо дійти беззаперечного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд посилався на долучені до матеріалів справи письмові докази, а саме - протокол про адміністративне правопорушення, довідки працівників поліції щодо наявності у ОСОБА_2 водійського посвідчення, письмові пояснення свідків та висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння, а також на показання допитаних в судовому засіданні свідків - інспектора СРПП №1 Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були запрошені в якості понятих та були свідками відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння працівниками поліції.

Разом з цим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №043872 від 05.02.2018 року зазначено, що ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд зауважує, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП взагалі не передбачає такої форми об'єктивної сторони, як керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, натомість даною нормою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а перебування особи в такому стані встановлюється у передбаченому законом порядку шляхом проведення огляду працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або шляхом проведення медичного огляду медичними працівниками у закладі охорони здоров'я.

Крім того, до матеріалів справи долучено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №2 від 05.02.2018 року, згідно з яким ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Викладені у даному висновку відомості щодо перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння свідчать про те, що стан алкогольного сп'яніння виявлений у нього в порядку, передбаченому Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Також до матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, згідно з якими ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в їх присутності.

Таким чином, вищезазначені докази містять істотні розбіжності та суперечать одне одному в частині форми об'єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Незважаючи на наявність відповідних розбіжностей, суд першої інстанції розглянув справу на підставі цих доказів, відповідні суперечності в доказах не усунув та у постанові зробив висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з формою об'єктивної сторони - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

З відповіді на запит апеляційного суду КУ «Татарбунарська центральна районна лікарня» листом №1052 від 13.06.2018 року повідомила, що 05.02.2018 року ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у присутності двох свідків, що було зафіксовано на відеозаписі.

Разом з цим, до даного листа було долучено копію акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №2 від 05.02.2018 року, згідно з яким ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння, в якому також зазначено, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу та відмовився здавати проби біологічного середовища на аналіз.

У зв'язку з цим взагалі неможливо зрозуміти, на підставі чого лікар-нарколог дійшов беззаперечного висновку про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння, оскільки жодні медичні чи лабораторні дослідження з цього приводу не проводились, а висновок про перебування у стані алкогольного сп'яніння фактично зроблений на підставі зовнішнього спостереження за ОСОБА_2 та на підставі його агресивної поведінки.

Таким чином, зміст листа КУ «Татарбунарська ЦРЛ» суперечить змісту акту та висновку щодо результатів огляду на стан сп'яніння та в сукупності з іншими доказами не дає можливості зробити висновок про те, яка саме форма об'єктивної сторони правопорушення мала місце в діях ОСОБА_2, а відтак і дійти беззаперечного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції під час розгляду справи, що в сукупності з вищевказаними порушеннями та неусуненням розбіжностей у доказах свідчить про істотну неповноту та однобічність розгляду справи та є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Разом з цим, аналіз долучених до матеріалів справи доказів свідчить про відсутність їх взаємозв'язку викладених у них відомостей в частині форми об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, на підставі чого апеляційний суд доходить висновку про те, що наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення матеріалами справи не підтверджується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова суду - скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.05.2018 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області А.І. Кадегроб