Номер провадження: 33/785/1886/18
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2018 року було складено протокол відносно ОСОБА_2 за ч.1ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1-7).

17 жовтня 2018 року постановою Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 гривень (а.с. 46-48).

26 жовтня 2018 року не погоджуючись зі вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу через суд першої інстанції. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, такою що постановлена з порушенням вимог законодавства, а саме суперечить «Порядку проведення контролю та повноти перевірки декларації особи, уповноваженної на виконання функції держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №56, від 10.02.2017 року. Апелянт зазначає, що всі обов?язкові дії, що стосуються перевірки своєчасності подання декларацій має проводити НАЗК, а не працівники Одеського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, тому просить постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року скасувати та провадження по справі закрити (а.с. 51-52).

В слуханні справи в Апеляційному суді оголошувалась перерва. Заслухавши захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, апелянта, прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, перебуваючи з 07.11.2015 року на службі в Національній поліції України, з 16.01.2017 року на посаді інспектора сектору організації відбору та атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Одеській області, маючи спеціальне звання капітана поліції, несвоєчасно подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим порушив вимоги пункту ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції». Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Разом з тим, повністю погодитись з такими висновку суду першої інстанції не можна виходячи з наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_2, перебуваючи з 07.11.2015 року на службі в Національній поліції України, з 16.01.2017 року на посаді інспектора сектору організації відбору та атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Одеській області, маючи спеціальне звання капітана поліції, несвоєчасно подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим порушив вимоги пункту ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції». Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 попереджений про встановлені обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження та недопущення порушень антикорупційного законодавства України.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є суб'єктом, на якого поширюється дія цього закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі-декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 5 розділу 2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, про порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 будучи поліцейським повинен був подати електронну декларацію у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», № 1975-VIII від 23.03.2017 року, Розділ XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 5-1, відповідно до якого продовжено до 01 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше. Проте, в порушення зазначених вимог Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 несвоєчасно подав електронну декларацію, а саме 17.08.2018 року о 14 годині 31 хвилин.

Разом з тим, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, щопротокол про адміністративне правопорушення був складений посадовою особою, яка не має на це повноважень. Апеляційний суд приходить до висновку про те, що вказані твердження заслуговують на увагу з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_2. проводилась працівниками Департаменту внутрішньої безпеки національної поліції, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56, від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п. 2 - п. 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування.

У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Згідно зі ст. 255 КУпАП складання протоколів за ст. 172-6 віднесено до компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Між тим, в матеріалах справи відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2., повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДВБ НП України. Відповідно підстави до отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, для складення протоколу відсутні. В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі була проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими докази по справі і, відповідно, є підставою для скасування оскарженої постанови.

Застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який, передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_2. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП не доведена.

Оскільки вина є основною ознакою суб'єктивної сторони правопорушення, то відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 280, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

26.12.2018 року м. Одеса