ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
05 липня 2018 рокуСправа №: 695/705/18
Номер провадження 3/695/497/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №ГП 507799 ОСОБА_1, будучи відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, а також відповідно до ст. 1, ст. 45 та ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» субєктом декларування, примітки до статті 172-6 КУпАП субєктом правопорушення, в порушення норм ч. 2 ст.. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», після укладення договору купівлі-продажу автомобіля Suzuki jimmy №61-SZ/2017 від 20.10.2017 та його реєстрації 31.10.2017, вартістю 461000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2017 року, письмово в десятиденний термін не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, чим вчинив адміністративне правопорушення , повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Під час розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили провадження по справі закрити в звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення та закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, надавши суду свої письмові пояснення.

Прокурор Циганник А.В. під час розгляду матеріалів справи обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення підтримав повністю та просив та просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, проти доводів ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 стосовно відсутності обєктивної сторони правопорушення та закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення заперечував, посилаючись на норми ч. 4 ст. 277 КУпАП.

Суддя заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, вважає, що справа про вказане адміністративне правопорушення підлягає до закриття із наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією" № 13 від 25 травня 1998 року роз'яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП. При цьому, особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі, зокрема і питань, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП. Будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу таких строків КУпАП не передбачено. Тому в разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення провадження у справі має бути закрито (п. 20 Постанови).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 11 зазначеного Закону до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого субєкта про факт неподання декларації, і субєкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим субєктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського обєднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним субєктом декларування.

На підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 року №1 «Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції» розпочало свою діяльність Національне агентство, до повноважень якого згідно з п. 8 ч.1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішенням НАЗК «Про затвердження Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» № 56 від 10.02.2017р. визначається механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Контроль щодо декларацій НАЗК здійснює відповідно до п.5 розд.1 зазначеного Рішення через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.4 (Розділ ІІ) зазначеного Рішення у випадку встановлення факту неподання декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону «Про запобігання корупції», Національне агентство письмово повідомляє про це суб'єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об'єднання, іншого непідприємницького товариства, в якому працює (здійснює діяльність) суб'єкт декларування, та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Згідно з ч.2 ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей, Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, та спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції.

Крім того, згідно з п. 12, 12-1, ч.1 ст. 12 Закону «Про запобігання корупції» Національне агентство наділено правом ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких порушень, а також складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

З огляду на наведене, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності й повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Зазначена позиція відображена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа № 814/886/17), та відповідно враховується судом на підставі норм ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Законом України «Про запобігання корупції» передбачено зобов'язання суб'єкта декларування подавати декларації (ст.45 Закону) та повідомлення про суттєву зміну у майновому стані (ч.2 ст.52 Закону).

З аналізу вищенаведених нормативних актів вбачається, що Національне агентство з питань запобігання корупції є також єдиним суб'єктом, що наділений правом перевірки подання суб'єктами декларування і повідомлень щодо змін у майновому стані.

Відповідно до Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України № 81 від 07.11.2015р. (Розділ IV), Департамент захисту економіки Національної поліції України уповноважений складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Однак, зазначеним Положенням та іншими нормативними актами України Департамент захисту економіки Національної поліції України не наділений повноваженнями щодо проведення перевірок направлених на виявлення фактів порушення антикорупційного законодавства.

Отже, Департамент захисту економіки Національної поліції України до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування не відноситься.

Проте, матеріали даної адміністративної справи не містять даних про повідомлення Національного агентства щодо виявлення фактів, які мають ознаки правопорушення пов'язаного з корупцією відносно ОСОБА_1.

Більше того, матеріали справи взагалі не містять відомостей про те, на якій підставі та з чого саме старший оперуповноважений Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки в Національної поліції України, який склав протокол про адміністративне правопорушення, виявив факт несвоєчасності повідомлення ОСОБА_1 про зміни в своєму майновому стані, оскільки такі зміни подаються у порядку визначеному чинним законодавством шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тим більше, що ОСОБА_1 подав 15.12.2017 року відповідне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, про що також зазначав у своїх поясненнях від 08.02.2018 року.

Як видно із матеріалів справи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надані витяг з телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», однак дані витяги та самі декларації ОСОБА_1 належним чином не завірені.

Крім того, матеріали справи не містять відомості від НАЗК України, які б офіційно підтверджували подання або не подання заяви про зміну майнового стану а також докази про зясування вказаних обставин.

Так, відповідно ч.2 ст.251КУпАП визначено, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладення такого обов'язку на суд не передбачено.

Суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Положеннями ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1 листопада 1950 року, ратифікованою Україною, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23 рп/2010 тлумачення положень ч. 1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведене зворотнє.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В порушення вимог ст.256 КУпАП, в матеріалах справи, міститься копії з Єдиного державного реєстру декларації, при цьому не можливо встановити ким, коли та в межах якої процедури виготовлено дані копії, в звязку з чим суд позбавлений можливості встановити час та місце вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому слід зауважити, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, у даному випадку не є триваючим. У даному випадку подія адміністративного правопорушення є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП, а саме з дня оприлюднення нею інформації про суттєві зміни в майновому стані 15.12.2017 року.

Згідно ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Отже із приписів вказаної статті вбачається, що момент із якого починається відрахування строку притягнення особи до адміністративної відповідальності є саме момент виявлення правопорушення, а не момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, який в часі може не збігатись, що повязано із рядом дій спрямованих на необхідність перевірки обставин вчинення правопорушення та зібрання відповідних доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка фактично фіксує закінчення стадії порушення справи про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повязаного з корупцією передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є дата складання даного адміністративного протоколу працівниками УЗЕ в Черкаській області, тобто 28. 02.2018 року.

Однак із такою позицією суддя погодитися не може з підстав, які зазначені вище.

Окрім того в матеріалах справи, наявні докази, які спростовують твердження про час виявлення правопорушення.

Так в матеріалах справи наявні супровідні листи про направлення матеріалів справи щодо можливого порушення ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_1, які датовані ще 26.12.2017 року.

Окрім того, на вказаних вище деклараціях, які додані до матеріалів справи та надані суду, як доказ вини ОСОБА_1 зазначені дати їх роздрукування 15.12.2017 року та 27.12.2017 року, що відповідним чином дає підстави прийти до висновку, що зазначена у протоколі дата виявлення вказаного правопорушення є необґрунтованою.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Вказані норми не містить положення про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення , наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення як норм чинного законодавства так і прав людини на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визнання вини.

Таким чином, вина осіб, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Враховуючи, що вказане правопорушення не є триваючим і у відповідності до вимог ст. 38 КУпАП закінчився 3-х місячний строк накладення адміністративного стягнення, а тому ОСОБА_1 не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, а справа підлягає до закриття.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП в звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_3