Справа № 487/5101/18
Провадження № 3/487/1411/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря: Уманського І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм у Тролейбусному депо, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

РНОКПП: НОМЕР_1

за ст. ч. 4 ст. 122, ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2018 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA CARINA» (державний реєстраційний знак НОМЕР_2), у м. Миколаєві по вул. Лазурній, 20 з явними ознаками наркотичного спяніння (запах з порожнини рота, нестійка хода, тремор рук) в присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та в установленому законом медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

Окрім того, 27.07.2018 року о 20:40 год. в м. Миколаєві по вул. Лазурній, 20, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «TOYOTA CARINA» (державний реєстраційний знак НОМЕР_2), був неуважним та не стежив за зміною дорожньої обстановки, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху та життю пішоходів, а саме, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 Яким щоб уникнути наїзду «ДТП» прийшлось змінити напрямок руху, а саме зупинитись та відскочити по сторонам. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3Б, 2.3А, 26.1, 26.2 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1, вину у порушенні п. 2.5 ПДР України визнав, зазначивши що дійсно 27 липня 2018 року о 20 год. 40 хв керував транспортним засобом «TOYOTA CARINA», у м. Миколаєві по вул. Лазурній, 20, після чого у нього виник конфлікт з пішоходами, які в результаті конфлікту викликали на місце працівників поліції. Працівники поліції в процесі спілкування запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння, на місці зупинки та в установленому законом медичному закладі. Від проходження якого він відмовився присутності двох свідків, так як не задовго до вказаних подій вживав алкогольні напої.

Вину у порушені п.п. 2.3Б, 2.3А.17, 26.1, 26.2 ПДР України не визнав зазначивши, що дійсно 27.07.2018 року о 20:40 год. в м. Миколаєві по вул. Лазурній, 20, керуючи транспортним засобом «TOYOTA CARINA» своїми діями змусив змінити напрямок руху, а саме зупинитись та відскочити по сторонам двох пішоходів, які йшли по проїжджій частині придомової території. З цих підстав вважає, що саме пішоходами було порушено правила дорожнього руху. Окрім того зазначив, що до приїзду працівників поліції стосовно нього було застосовано фізичну силу з боку ОСОБА_3 проте з відповідною заявою до правоохоронних органів він не звертався.

На підставі викладеного просив закрити справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п.п.2.3Б, 2.3.17, 26.1, 26.2 ПДР України у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Визнавши провину за вчинення порушення п. 2.5 ПДР України, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є субєктом правопорушення, всіх обовязкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.251 КпроАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КпроАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 2.5 ПДР України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, зі змінами внесеними Постановою КМУ №883 від 10.11.2017 року, передбачає обовязок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Стаття 130 КпроАП України встановлює адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст.266 ч.ч.2,3 КпроАП України - особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають, зокрема у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Огляд водія проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735.

Згідно розділу ІІ п.12, зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 409125 від 27.07.2018 року, копією проткала про адміністративне правопорушення серії БД № 409134; поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, від 27.07.2018 року.

З урахуванням встановленого суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України. Та кваліфікує його дії за ст.130 ч.1 КпроАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного спяніння від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Окрім того, відповідно до 2.3.ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Пунктам 26.1. ПДР України, передбачено, що пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху.

Згідно з п 26.2. ПДР України У житловій зоні забороняється: а) транзитний рух транспортних засобів; б) стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів;

Положеннями ч. 4 ст. 126 КпроАП України передбачена відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Вина ОСОБА_1 у вчинені вказаних правопорушень підтверджується наступними матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 409134 від 27.07.2018 року , копією проткала про адміністративне правопорушення серії БД № 409125 від 27.07.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_2 від 27.07.2018 року.

Таким чином, суд приходить до висновків, що ОСОБА_1 своїми діями скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч. 4 ст.122 КУпАП.

Відповідно ч. 2 до ст. 36 КпроАП України у разі, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення стягнення у вигляді штрафу в межах санкції даної статті, яке є необхідним і достатнім, та згідно ст. 23 КпАП України, відповідає меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що визначено ст. 4 Закону України « Про судовий збір» в новій редакції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.40-1, 278, 280, 283, 284 КУпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КпроАП України та накласти стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. (Отримувач Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300, , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача 4001, Код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави в розмірі 352,40 (триста пятдесят дві гривні сорок копійок) грн. (Отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Код банку (МФО ГУДКСУ) 899998, Рахунок отримувача 6001, Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк предявлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя І.О.Притуляк