Провадження №: 3/752/5215/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Рудик І. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1.-

в с т а н о в и в:

30.05.2018 року о 16 год. 05 хв. в м. Києві по Дніпровському шосе, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою алкотестера «ДРАГЕР» прилад № 0267 тест № 719, результат тесту: 2,05 ‰, чим порушив п. 2.9a Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вказаному правопорушенні не визнав, пояснив, що не вживав такої кількості алкоголю.

Захисник ОСОБА_2 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з порушенням вимог КУпАП, та звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, у зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Згідно п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_2 дослідивши надані в провадження суду документи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника про закриття провадження у справі, у зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі., тобто, санкція ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є безальтернативною.

Разом з тим, невизнання ОСОБА_1 своєї вини, характер вчиненого правопорушення та його суспільна небезпека, грубе порушення правил дорожнього руху, вчинення такого умисно, адже останній керував транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп'яніння (результат 2,05‰, при допустимій нормі 0,20‰), усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, але умисно ігнорував цю заборону, вчинення такого повторно протягом року, не свідчить про малозначність правопорушення у відповідності до вимог ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З наданого УПП в місті Києві DVD-R диску «Verbatim» з відеозаписом з місця події вбачається, що ОСОБА_1 в присутності свідків проходить огляд на стан сп'яніння результат якого 2.05 ‰.

А відтак, враховуючи вищенаведене, вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення доведена повністю, оскільки останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, заявлене захисником ОСОБА_2 клопотання про передачу на поруки ОСОБА_1, не підлягає задоволенню, оскільки вид та характер передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, яке є грубим порушенням і має підвищену суспільну небезпеку, а також те, що ОСОБА_1, незважаючи на вимоги ПДР України щодо заборони керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, свідчить про те, що навіть з урахуванням виключно позитивних даних щодо особи ОСОБА_1, застосування щодо нього заходу громадського впливу є недоцільним, оскільки в такому випадку, на переконання суду, не буде досягнуто мети, передбаченої ст. 23 КУпАП.

Заслухавши пояснення, враховуючи характер вчиненого правопорушення та дослідивши матеріали справи, вважаю що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з нього судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Строк позбавлення зазначеного спеціального права обчислювати з дня здачі або вилучення у ОСОБА_1 документа, що посвідчує його право керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя І.В. Рудик