Справа№464/3315/18
пр.№ 3/464/1405/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Рудаков І.П., за участі захисника ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, 23.03.1993р.н.,

РНОКПП НОМЕР_1, українця, громадянина України,

проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 10 червня 2018 року о 22 год. 40 хв. на перехресті вул. ОСОБА_3 вул. Княгині Ольги у м.Львові, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2, із ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота; нечітка мова; поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_2, обставини зазначені в протоколі не визнав. Зазначив, що 10 червня 2018 року не керував автомобілем, а тому відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Хто керував автомобілем не пояснив. Зазначив, що він лише «докотився» до місця зупинки.

Захисник ОСОБА_1, зазначив, що ОСОБА_2 не керував автомобілем 10.06.2018 у вечірній час, матеріали справи не містять доказів даного факту. На запитання поліцейського про те, хто керував транспортним засобом, ОСОБА_2 не ствердив, що він керував автомобілем, а відповів, що лише докотився до місця зупинки, що не свідчить про керування ним транспортним засобом, а тому провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так п.1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення та вина даної особи в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується належними і допустимими доказами у відповідності ст.251 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 10.06.2018 року серії БД №064804;

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від проходження огляду на стан спяніння;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які долучені до матеріалів справи, згідно яких останні засвідчили, що були присутні при тому, як водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння;

- оглянутими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції, з яких вбачається, що коли до автомобіля підійшли працівники поліції ОСОБА_2 перебував за кермом. На запитання працівника патрульної поліції про те, чи він керував транспортним засобом, ОСОБА_2 спочатку сказав так та кивнув головою вниз, а потім відповів, що він «докотився» (на відеофайлі ), а в подальшому сказав, що їде з вулиці ОСОБА_3. Крім того з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 розділу І вищезазначеної Інструкції ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В ході розгляду справи судом не встановлено належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння в момент його перевірки працівниками поліції 10.06.2018 року, тим самим не спростовано правомірності дій інспектора патрульної поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, та відповідно дійсності допущення водієм порушення п.2.5 ПДР України, яким закріплений обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння.

Сам факт відмови на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного спяніння становить закінчений склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Таким чином, порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України є доведеним, його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан спяніння, а відтак підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, враховую характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу порушника, його майновий та сімейний стан, ступінь вини, вважаю, що на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде згідно з ст.23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Покликання ОСОБА_2 на ту обставину, що він не керував транспортним засобом, повністю спростовуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, та спрямовані лише на уникнення відповідальності за вчинене.

Покликання захисника ОСОБА_1 на ту обставину, що матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також те, що ОСОБА_2 не керував автомобілем, а лише «докотився», що не є керуванням транспортним засобом, є безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, хоча законодавчо поняття керування транспортним засобом і не закріплено, однак під керуванням/управлінням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов'язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.

Оскільки на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУпАП з нього на користь держави слід стягнути 352,40 грн. судового збору.

На підставі ч.1 ст.130 КУпАП України, керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів ГУК у Львівській області/м.Львів/21081300, р/р 3001, банк одержувач: Казначейство України (ЕАП), , МФО (код банку) 899998 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, р/р 6001, банк: Казначейство України (ЕАП), , код класифікації доходів бюджету: 22030106, МФО (код банку) 899998 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

У випадку несплати штрафу у пятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307,308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП протягом 10 днів з дня винесення до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення предявляється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Рудаков І. П.