Справа № 367/8760/18
Провадження №3/367/3052/2018
ПОСТАНОВА
Іменем України
27 грудня 2018 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кафтанов В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з військової прокуратури Київського гарнізону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. номер відсутній, громадянина України, прож.: АДРЕСА_1 , водій 1 відділення автотранспортного взводу 2 автомобільної роти автотранспортного батальйону ВЧ № НОМЕР_1 в смт. Гостомелі;

за ст. 172-15 ч. 2 КУпАП,-
в с т а н о в и в:

З 09.11.2016 року солдат ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ на посаді водія 1 відділення автотранспортного взводу 2 автомобільної роти автотранспортного батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ перебуває з 24.04.2017 року по даний час.
Встановлено, що солдат ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. ст. 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України рядовий у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна. Рядовий підпорядковується командиру відділення. Рядовий (матрос) зобов`язаний сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові завдання, засвоювати усе чого навчать командири (начальник), та бути готовим до виконання завдань із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, виявляти повагу до командирів і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), постійно бути за формою та охайно одягненим, додержувати правил особистої та громадської гігієни.
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки.
Згідно з статтею 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил внутрішній порядок досягається, зокрема:
глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України;
чіткою організацією бойової підготовки;
зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом;
неухильним виконанням розпорядку дня.
Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.
Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, шо військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків,передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Натомість, солдат ОСОБА_2 діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України вчинив адміністративне правопорушення, яке виразилось у недбалому ставленні до військової служби, а саме у невиконанні своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни, розпорядку дня, незнанні військової дисципліни.
Так, з 20.11.2018 року по 25.11.2018 року (включно) солдат ОСОБА_2 був відсутній на військовій службі без поважних причин та 26.11.2018 року самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 НГУ.
З пояснень ОСОБА_3 встановлено, що він з 20.11.2018 року по 25.11.2018 року (включно) був відсутній на військовій службі у зв`язку з тим, що перебував дома та вирішував сімейні проблеми.
Таким чином, з 20.11.2018 року по 25.11.2018 року (включно) військовослужбовець ОСОБА_2 без поважних причин був відсутній на місці несення служби та проводив вказаний час на власний розсуд, чим порушив розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 НГУ без поважних причин та вчинив не з`явлення на військову службу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ст. 1 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).
Відповідно до ст. 11 Закону України ««Про мобілізаційну підготовку тa мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.
Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення президента України про демобілізацію.
Тобто, дане адміністративне правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, що підвищує його суспільну небезпеку.
Таким чином, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 у порушення вимог ст. ст. 11, 12, 37, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України 29.10.2018 року та 30.10.2018 року (включно) недбало поставився до військової служби, що виразилось у порушенні розпорядку дня та відсутності у військовій частині без поважних причин, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-15 ч. 2 КУпАП.
Правопорушник на розгляд справи з`явився, вину визнав, надав усні пояснення.
Вина ОСОБА_3 в скоєні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи:
- протоколом про адміністративне правопорушення № 68 від 06.12.2018 року, згідно якого військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 - солдат ОСОБА_2 у порушення вимог ст. ст. 11, 12, 37, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України 29.10.2018 року та 30.10.2018 року (включно) недбало поставився до військової служби, що виразилось у порушенні розпорядку дня та відсутності у військовій частині без поважних причин, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду;
- повідомленням командира ВЧ № НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 29.11.2018 року, згідно якого 20.11.2018 року командир автотранспортного батальйону ОСОБА_5 повідомив, що солдат ОСОБА_1 телефоном повідомив, що зламав ногу в м. Козятині. В подальшому було з`ясовано, що ОСОБА_1 дійсно звернувся до лікаря-травматолога зі скаргою на біль в нозі. Однак, після огляду лікарем було встановлено, що перелом у нього відсутній, наявний забій м`яких тканин. В супереч даних обставин ОСОБА_1 на службу не повернувся до 26.11.2018 року;
- копією висновку службового розслідування по факту не прибуття на службу 20.11.2018 року солдата ОСОБА_1 , згідно якого підтвердились факти вчинення ОСОБА_1 проступку;
- копією рапорта командира автотранспортного батальйону ОСОБА_5 від 20.1.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував на лікарняному по догляду за дитиною у Вінницькій області. По дорозі до залізничного вокзалу в м. Козятині з метою до прибуття до ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 пошкодив ногу, після цього відомостей про нього не було. До лікаря-травматолога ОСОБА_1 звертався, однак, в нього не було виявлено перелом ноги, а лише забій м`яких тканин. Після цього, в період з 20.11.2018 року по 25.11.2018 року включно, ОСОБА_1 був відсутній за місцем проходження служби, вдома та в лікарні;
- копією рапорта командира автотранспортного батальйону ОСОБА_5 від 26.11.2018 року, згідно якого 26.11.2018 року ОСОБА_1 прибув до ВЧ № НОМЕР_1 ;
- копією пояснення ОСОБА_6 від 22.11.2018 року, згідно якого він разом з ОСОБА_7 був направлений до Вінницької області до місця проживання ОСОБА_1 на місці було встановлено, що він вдома не перебував, звертався до медичного закладу за медичною допомогою. Станом на 22.11.2018 року місце перебування ОСОБА_1 не встановлено;
- копією пояснення ОСОБА_7 від 22.11.2018 року, згідно якого він разом з ОСОБА_6 був направлений до Вінницької області до місця проживання ОСОБА_1 на місці було встановлено, що він вдома не перебував, звертався до медичного закладу за медичною допомогою. Станом на 22.11.2018 року місце перебування ОСОБА_1 не встановлено;
- копією пояснення ОСОБА_1 від 26.11.2018 року, згідно якого 20.11.2018 року він прямував до залізничного вокзалу в м. Козятин для подальшого направлення до ВЧ № НОМЕР_1 , однак отримав пошкодження ноги. Про даний факт від повідомив командира та направився до лікарні, де його оглянув лікар-травматолог і повідомив, що перелому не має, є забій м`яких тканин. Після цього він повернувся додому за адресою: АДРЕСА_2 . Командиру в телефонному режимі він повідомив, що вирішує сімейні питання та не може повернутись до військової частини.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, застосування до нього адміністративного стягнення у виді арешту суд вважає недоречним.
Керуючись ст. 172-15 ч. 2 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд, -

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч. 2 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 (ста сорока п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.В. Кафтанов