АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/1680/18Суддя 1 інстанції Бутенко М. В.
Номер провадження 33/774/221/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

за участю: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 копійок.

Згідно постанови суду першої інстанції, 29.03.2018 року о 09:30 год. водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Пісочна в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, зіниці ока не реагують на світло. На вимогу працівників поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_6, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 15 серпня 2018 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначеної постанови захисник ОСОБА_6, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_3 пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що він не був присутнім в судовому засіданні 25 червня 2018 року під час винесення та проголошення оскаржуваної постанови суду, повний текст оскаржуваного судового рішення він не отримував, оскільки згідно з матеріалів справи, судові повістки йому посилались судом на адресу, на якій він не зареєстрований та не проживає.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_6, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 зазначає, що постанова підлягає скасуванню із закриттям справи, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 посилається на те, що матеріали справи не містять доказів саме керування транспортним засобом ОСОБА_3

Вказує на те, що з відеозапису бодікамери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_3 не відмовився від проходження медичного огляду, а прибув до медичної установи і чітко виконував всі вказівки лікаря, тобто фактично проходив медичний огляд. Однак через фізіологічні особливості свого організму, у конкретний час не зміг здати аналіз сечі та працівники медичного закладу не вжили заходів і не запропонували ОСОБА_3 здати інший біологічний матеріал.

При цьому, зазначив, що пояснення свідків є суперечливими, оскільки в своїх поясненнях на окремих аркушах вони вказують, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду у лікаря, однак при цьому на відео видно, що останній проходить цей огляд у лікаря, виконує всі його вказівки, однак не може здати сечу для аналізу. Також свідки вказують, що події мають місце по вул. Дишинського поблизу буд. № 27, а на відео видно, що події відбуваються у приміщенні.

Захисник ОСОБА_6 звертає увагу на те, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи відбудеться у Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу 11.04.2018 року, у вказаний день ОСОБА_3 не зміг з'явитись до суду через хворобу, що підтверджується довідкою лікаря. Після цього, кожного разу, воли він мав намір в суді з'ясувати час наступного судового засідання, йому повідомляли, що на його адресу направлено повістку. Однак жодної повістки він не отримав, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення вказана не вірна адреса ОСОБА_3, і суд викликав останнього саме за зазначеної в протоколі адреси.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6, кожен окремо, доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, ст. ст. 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, який у разі його пропущення з поважних причин може бути поновлено органом, що розглядає справу.

Вирішуючи по суті клопотання захисника ОСОБА_6, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції враховує те, що ОСОБА_3 та його захисник не були присутніми при розгляді справи судом першої інстанції, захисник ОСОБА_6 заявив відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку, оскільки повний текст постанови суду ОСОБА_3 не отримував та належним чином не був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, тому строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови захисника ОСОБА_6, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 слід поновити та розглянути справу по суті.

У відповідності до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 надійшла до суду першої інстанції з призначенням до розгляду на 11.04.2018 року о 10-00 годині, однак на зазначену дату і час ОСОБА_3 не зміг з'явитися до суду через хворобу, відповідно до довідки від 11.04.2018 року (а.с.31). Крім цього, справа про адміністративне правопорушення неодноразово відкладалась на 26.04.2018 року, 30.05.2018 року, 25.06.2018 року та в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_3 про дату, час та місце судового засідання, але суд не звернув на це увагу, чим, на думку суду апеляційної інстанції, було обмежено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про порушення судом його права на повний та неупереджений розгляд справи є обґрунтованими, та приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з цим, суд першої інстанції, дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП послався лише на наявність в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, відеозапис з боді камери та висновок КЗ «Криворізький ПНД»ДОР» від 29.03.2018 року, згідно з якого вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду, не з'ясувавши при цьому всіх обставин, що мають значення у справі, чим допустив неповноту судового розгляду та дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу цього адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не є доведеною поза розумним сумнівом, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об'єкт, об'єктивну і суб'єктивну сторони та суб'єкта правопорушення.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_3 29 березня 2018 року о 12 годині 20 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Пісочна в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, зіниці ока не реагують на світло та від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

Як на доказ відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння суд першої інстанції послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 де відповідно до їх пояснень, які є заздалегідь надрукованими, містять однаковий текст, і мають різницю лише в анкетних даних, та відповідно до яких водій ОСОБА_3 відмовився від огляду на встановлення стану сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер» так і в лікаря нарколога для визначення стану сп'яніння, що не узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та не може бути прийнято судом як належний доказ відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 працівниками поліції не пропонувалось пройти огляд за допомогою приладу «Драгер».

Так, відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Проте, як вбачається з відеозапису боді-камери інспекторів патрульної поліції ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, прибув до медичної установи разом з працівниками поліції і виконував всі вказівки лікаря, тобто фактично проходив огляд. Однак через фізіологічні можливості свого організму, у конкретний час не зміг здати аналіз сечі, а працівники медичного закладу не вжили заходів і не запропонували ОСОБА_3, здати інший біологічний матеріал, як це передбачено в Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1452/735 від 09.11.2015 року.

Такі ж пояснення ОСОБА_3 надав у судовому засіданні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Сукупність всіх цих обставин свідчать про те, що суд не сприяв з'ясуванню усіх обставин справи про адміністративне правопорушення, від яких залежить її правильне вирішення та не вжив усіх заходів, передбачених ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України винність особи не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст. б Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж, розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обставини, які викладені в протоколі серії БД № 072433 від 29.03.2018 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а тому в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги захисника, у зв'язку із чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6, який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, якою його визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_3, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун