Справа № 425/921/18
Провадження № 33/782/89/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області Чобур О.В., розглянувши в присутності захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.04.2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові, ОСОБА_3 05.04.2018 року о 22:57 годині у місті Рубіжне Луганської області по вул.Мендєлєєва, 34, керував транспортним засобом «Ніссан» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, виражене тремтіння рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що суд невірно виклав у постанові його показання, оскільки вину він не визнавав. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відмовлявся від наданих працівниками поліції свідків, які не мали паспортів.

Працівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху. Ознак наркотичного сп'яніння у нього також не було.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення не може бути доказом його вини, оскільки він в ньому написав, що не відмовляється від проходження обстеження на стан наркотичного сп'яніння, до того ж працівники поліції не зафіксували його пояснень на окремому аркуші.

Суд безпідставно послався як на докази його вини на показання свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які в своїх поясненнях зафіксували лише факт його відмови від підпису у протоколі, а не факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Також суд не проаналізував зміст відеозапису, який не підтверджує факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, але свідчить про те, що свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не є свідками такої нібито відмови.

В ході апеляційного розгляду справи представник апелянта уточнив вимоги апеляційної скарги, просив апеляційний суд справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 звернувся з заявою, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Згідно положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно рапорту працівника поліції Оридорога Н.Р. причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 стало порушення ним Правил дорожнього руху, а саме те, що він виїхав з пішохідної зони, яка позначена дорожнім знаком 3.1. «Рух заборонено», чим спростовуються доводи апелянта про те, що він був зупинений працівниками поліції безпричинно.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, такі дані встановлюються і протоколом про адміністративне правопорушення.

Отже, всупереч доводам апелянта, складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення підтверджується наявність у нього ознак наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, при цьому ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Протокол складено без порушення вимог КУпАП, в присутності двох свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які своїми підписами засвідчили достовірність викладеної у протоколі інформації.

Крім того, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбаченні ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, а якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Дані вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, дослідив матеріали справи повно і всебічно, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом інспектора патрульної поліції Оридорога Н.Р., поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, відеозаписом з місця правопорушення.

Всупереч доводам апелянта, відеозаписом підтверджується факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Зокрема, відеозапис свідчить про те, що ОСОБА_3 відмовляється пройти огляд посилаючись на те, що свідки йому незнайомі і він боїться їхати з ними та поліцейськими в нічний час для проходження огляду.

Такі мотиви відмови апеляційний суд вважає надуманими, спрямованими на те, аби уникнути медичного огляду на встановлення факту наркотичного сп'яніння.

Крім того, з відеозапису видно, що ОСОБА_3 відмовляється їхати для проходження огляду на встановлення факту наркотичного сп'яніння до Лисичанську, наполягаючи на його проведенні у Рубіжному, де його було затримано.

Дану причини відмови апеляційний суд також вважає безпідставною, враховуючи те, що в нічний час в медичному закладі у м.Рубіжному відсутній нарколог і ця обставина була роз'яснена ОСОБА_3 працівником поліції. Крім того, міста Лисичанськ, Сєвєродонецьк і Рубіжне фактично утворюють єдину міську агломерацію, тобто, переміщення до медичного закладу м.Лисичанська з місця зупинення транспортного засобу займає декілька хвилин і не тягло за собою порушення прав ОСОБА_3

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає доводи поданої апеляційної скарги безпідставними, а постанову суду вважає законною та обґрунтованою.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.04.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Луганської області О.В. Чобур