П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2018 року смт Криве Озеро

Суддя Кривоозерського районного суду Миколаївської області Репушевська О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Кривоозерського відділення Врадіївського відділу Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого водієм в Кривоозерській районній державній лікарня ветеринарної медицини, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серія БД №383299 від 04 липня 2018 року, водій ОСОБА_1 20 травня 2018 року о 21.30 год. на автодорозі "Київ-Одеса", будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди до проведення медичного огляду вжив, без призначення медичного працівника, алкогольні напої, чим порушив п.2.10 "Є" Правил дорожнього руху України.

Органом поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.4 ст.130 КУпАП.

На підтвердження зазначених обставин до суду, разом із протоколом про адміністративне правопорушення, були надані наступні докази:

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 20 травня 2018 року;

- висновок №23 від 20 травня 2018 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1;

- результат токсикологічного дослідження №2945 від 30 травня 2018 року;

- копія постанови судді Кривоозерського районного суду від 11 червня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП;

- витяг з ІІПС "Армор" щодо посвідчення водія ОСОБА_1;

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП регламентовано, що суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пунктом 2.10 "Є" Правил дорожнього руху України визначено, що раді причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Згідно положень ч.4 ст.130 КУпАП вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижуються його увагу та швидкість реакції, чи прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

В суді ОСОБА_1 вини у скоєні адміністративного правопорушення не визнав, його захисник посилаючись на те, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_1 було проведено з порушенням порядку, встановленого відповідними нормативними актами, просили закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до положень ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Яв встановлено із матеріалів справи (а.с.6) водій ОСОБА_1 20 травня 2018 року о 21.30 год. на автодорозі М-05 Київ-Одеса, керуючи автомобілем УАЗ, державний номер НОМЕР_1, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та при зміні напрямку руху не переконався в безпечності маневру, виконуючи маневр розвороту, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу та допустив зіткнення з автомобілем Шкода, державний номер НОМЕР_2, чим порушив п.10.1;10.4;2.3 "Б" Правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні, після цього будучи причетним до ДТП, не залишився на місці пригоди та не повідомив відповідний орган - Національну поліцію України, чим порушив п.2.10"А","Д" Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, постановою судді Кривоозерського районного суду від 11 червня 2018 року, яка набрала законної сили 21 червня 2018 року.

Згідно даних висновку щодо результатів огляду на стан сп'яніння №23 від 20 травня 2018 року, складеного черговим лікарем Кривоозерської ЦРЛ ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_1, протягом двох годин після скоєння дорожньо-транспортної пригоди було доставлено до медичного закладу для медичного огляду на стан сп'яніння, від проходження якого він відмовився (а.с.4).

В результаті токсикологічного дослідження №2945, проведеного спеціалістами Миколаївського обласного наркологічного диспансера 30 травня 2018 року(а.с.3), в крові, взятої в ОСОБА_1 21 травня 2018 року, виявлено етанол, концентрації (за методикою ГРХ) 2,76 г/л (%).

Вважаю необхідним прийняти до уваги наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_1, оформлені поліцейським Кривоозерського ВП 20 травня 2018 року, згідно яких ОСОБА_1 стверджував, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував в тверезому стані, після чого, залишивши місце вчинення ДТП, пішов у кафе "ВОЯЖ", де вжив 100 грамів коньяку(а.с.2).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" судами має суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Звернуто увагу судів на те, що згідно з ч.3 зазначеної статті Основного Закону всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правила прийнятності та допустимості доказів встановлюються національним законом, проте національні суди мають обов'язок оцінювати ці докази та їхню природу у спосіб, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції (рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A №140).

У рішеннях у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Коробов проти України" від 21 липня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 6 грудня 1998 року, суд зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (п.150, п.65, п.253).

Враховуючи, що протягом розгляду справі в суді ОСОБА_1 та його захисник не спростували надані ним письмові пояснення щодо вживання коньяку в кафе "Вояж", ОСОБА_1 не обґрунтував з яких причин він не визнає факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, захисником не надано належних та допустимих доказів відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, суд розцінює таку поведінку ОСОБА_1 як свідоме ухилення від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Твердження захисника ОСОБА_1 щодо порушення порядку проведення медичного огляду останнього, не спростовує самого факту вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після ДТП за його участю та до початку його медичного огляду.

За наведених обставин, відомості про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення БР №383299 від 04 липня 2018 року, складеному поліцейським Кривоозерського ВП ОСОБА_3, не викликають сумнівів в їх достовірності, а тому в сукупності з іншими письмовими доказами визнаються як докази винуватості в порушенні ОСОБА_1 п.2.10"Є" Правил дорожнього руху України.

Проаналізувавши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Згідно даних ІІПС "АРМОР" встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія серії РРВ №381486.

Обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність винного, судом не встановлено.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, яке слід накласти на ОСОБА_1, суд враховує фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, в їх сукупності, ступінь його вини у вчиненому, вимоги санкції статті, відповідно до якої останній притягується до відповідальності та приходить до висновку, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП, у виді адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таке, визначене судом покарання є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових аналогічних правопорушень як самим ОСОБА_1, так і іншими особами.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 221, 283, ч.1 п.1 ст. 284КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", на підставі ч.4 ст.130КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк п'ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352.40 грн. в доход держави.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Кривоозерський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

СУДДЯ: