Провадження № 33/792/49/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Пелюх О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 29 серпня 2017 року о 05 год. 28 хв. по просп. Миру, 61/1 в м. Хмельницькому, в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем «Богдан-231010», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, зокрема, не викликав свідків, не дослідив наявний у матеріалах справи відеозапис, в результаті чого суд прийшов до хибного висновку щодо доведеності його вини. Вказує, що розгляд справи проводився у його відсутність, чим порушено його право на захист, про розгляд справи суд його не повідомляв, а він не мав можливості з'явитись в зв'язку з хворобою.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, про апеляційний розгляд повідомлений належним чином, письмових заяв про відкладення апеляційного розгляду, з підтвердженням доказів поважності причин нез'явлення до суду, не подав, в зв'язку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути справу в відсутність апелянта на підставі наявних в справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду щодо ОСОБА_2 - без зміни, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про судовий розгляд справи щодо нього, не був присутній в засіданні суду першої інстанції 27 листопада 2017 року, однак копія судового рішення була йому направлена у визначений законом строк (а.с. 25).

Доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, необґрунтованості висновків суду першої інстанції, не можуть бути враховані апеляційним судом, позаяк такі його твердження суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом доказів. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові суду першої інстанції обставин, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

29 серпня 2017 року інспектором роти № 4 УПП у м. Хмельницькому лейтенантом поліції Мамчуром В.В. складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення (серії БР № 238482), в якому зазначено, що 29 серпня 2017 року о 05 год. 28 хв. в м. Хмельницькому по вул. Проспект Миру, 61/1, водій ОСОБА_2 керував авто «БОГДАН-231010», н.з. НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «DRAGER» в присутності двох свідків. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що, передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1). В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 не оспорював змісту протоколу, вказавши, що «потрібно було їхати в пологовий будинок, а права єдине джерело доходу».

Як вірно встановлено судом, ОСОБА_2 в присутності двох свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 проходив відповідний огляд на стан сп'яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, який проводився поліцейським, під час якого було встановлено факт наявності алкоголю в видихуваному апелянтом повітрі 0,86 ‰, за наслідками якого був складений акт, підписаний свідками та самим апелянтом, який своїм підписом зазначив про свою згоду з результатами огляду. Вказані обставини підтверджуються даними письмових пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 4), акту огляду на місці зупинки (а.с. 2), роздруківкою тесту (а.с. 3), запису фіксування правопорушення працівником поліції (конверт, а.с. 7), де зафіксовано факт проведення огляду поліцейськими на місці зупинки в присутності двох свідків, а також відмова від проведення огляду в лікарні.

В складеному на місці зупинки акті огляду за участю ОСОБА_2, свідків (а.с. 2) поліцейським чітко вказано, що огляд проводився в зв'язку з наявністю характерного запаху алкоголю з порожнини рота, порушенням мови, порушенням координації рухів. Вказані обставини давали право поліцейському право проводити такий огляд, з результатами якого, до речі, погодився апелянт, засвідчивши ці обставини своїм підписом, як у акті огляду, так і у протоколі. Доводи апелянта про неповне з'ясування судом таких обставин, не приймаються до уваги, зважаючи на факт встановлення перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, також в своїх власноруч викладених в протоколі поясненнях ОСОБА_2 не оспорював вживання ним спиртовмісних напоїв, вказав, що «потрібно було їхати в пологовий будинок, а права єдине джерело доходу» (а.с. 1), хоча вказані обставини, на переконання апеляційного суду, не дають підстав вважати, що правопорушення вчинене в стані крайньої необхідності.

Обгрунтованих підстав вважати, що огляд водія був проведений з використанням поліцейськими неналежного технічного засобу, апелянт в апеляційній скарзі не наводить.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, складення відповідних документів за наслідками такого огляду, відсторонення від керування автомобілем. Порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, не виявлено.

Як видно з долученого поліцейськими до справи відеозапису фіксування порушення, ОСОБА_2 поліцейськими було повідомлено про причину його зупинки, роз'яснювалась процедура проходження огляду, огляд проходив в присутності двох свідків (які чітко зафіксовані на відео). В присутності свідків апелянт відмовився від проходження огляду, хоча поліцейськими чітко роз'яснювалось право пройти огляд в лікарні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в суду не було необхідності виклику та допиту свідків, присутніх під час огляду, з питань обставин, зафіксованих на відео. Тому твердження апелянта щодо неповноти судового розгляду не можуть бути враховані судом, як підстава для скасування постанови суду з цих підстав.

Твердження апелянта, що судом порушено його право на захист, а суд не дав йому змоги скористатись правовою допомогою адвоката, не можуть бути враховані апеляційним судом.

Апелянт був ознайомлений з своїми правами та обов'язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис у протоколі (а.с. 1). Напередодні першого слухання справи - ще 12 вересня 2017 року він подав заяву про перенесення розгляду справи, тому що, зокрема, бажає скористатись правовою допомогою адвоката, що судом задоволено. Однак впродовж тривалого часу судового розгляду в суді першої інстанції та в ході апеляційного розгляду, апелянт не надав доказів укладення ним угоди з захисником (який в разі укладення угоди мав би ознайомитися зі справою, тощо). Вказані обставини на переконання апеляційного суду, давали суду першої інстанції підстави вважати, що у такий спосіб апелянт намагається затягувати розгляд справи.

Як видно з матеріалів справи, після відкладення першого судового засідання, про яке він був обізнаний, - 13 вересня 2017 року (а.с. 1, 10), апелянт, достовірно знаючи, що справа перебуває на розгляді в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області, свідомо уникав отримання повісток (а.с. 11, 12, 13, 14, 15, 16, 19, 20), позаяк повістки повертались до суду з відмітками «по закінченню терміну зберігання», хоча, як видно з поштових повідомлень, за місцем проживання останнього працівниками пошти залишались відповідні повідомлення.

Його доводи в заяві про те що він жодного разу до 15 листопада 2017 року не був повідомлений про судовий розгляд, а про те, що матеріали справи знаходяться в судді Піндрака О.О. він дізнався, лише звернувшись особисто до канцелярії суду, суперечать його ж поданій заяві від 12 вересня 2017 року про відкладення судового розгляду, яка адресована саме судді Піндраку О.О., з зазначенням навіть судового номера справи.

Саме такі дії, в сукупності з явним небажанням апелянта отримувати повістки, неознайомлення зі справою, незалученням захисника (за відсутності будь-яких об'єктивних перешкод у цьому) давали суду підстави вважати, що ОСОБА_2 затягує розгляд справи. При цьому суд першої інстанції підставно врахував, що апелянт не надав суду доказів, що на час подання чергової заяви про відкладення розгляду справи він продовжував лікування. До того ж долучений до апеляційної скарги листок непрацездатності не вказує, що у апелянта була тяжка хвороба, також він не перебував на стаціонарному лікуванні за умови неможливості залишити цей заклад. Апеляційний суд також враховує, що апелянт не з'явився в засідання апеляційного суду, будь-яких заяв, клопотань, нових доказів не подавав. Тобто, декларуючи свої права, апелянт ігнорував в той же час і свої обов'язки.

Тому доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність апелянта, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.

SMS-повідомлення про призначення розгляду справи на 27 листопада 2017 року ОСОБА_2 отримав ще 23 листопада 2017 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку SMS-повідомлення (а.с. 18). Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про намір апелянта затягнути розгляд справи, з метою закінчення строків притягнення до відповідальності, з чим також погоджується апеляційний суд. Твердження апелянта про розгляд справи у його відсутність, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, на увагу не заслуговують, апелянт був завчасно повідомлений про судовий розгляд.

Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, вказують про намагання ОСОБА_2 уникнути настання відповідальності.

За таких обставин, розгляд справи у відсутність апелянта, не може бути безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, відтак такі доводи апелянта на увагу не заслуговують.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи, особу апелянта, який раніше притягувався до відповідальності, за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 8), не працює, визнавав свою вину у вчиненому під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар