справа № 200/6433/18,
провадження № 3/200/2050/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Леонов А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянство України, паспорт серії НОМЕР_1, працюючого виконуючим обов'язки директора Комунального підприємства «Адміністративне Архітектурно-будівельне управління» Дніпровської міської ради, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, перебуваючи за місцем роботи за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21А, допустив неповне надання публічної інформації на звернення громадянина ОСОБА_2 від 09.04.2017 року.

Вказане правопорушення вчинене при наступних обставинах.

09.04.2017 року через електрону адресу , до Дніпровської міської ради звернувся громадянин ОСОБА_2 з інформаційним запитом на отримання інформації:

- на якій підставі орендований Дніпровською міською радою з номерним знаком НОМЕР_2, близько 10:00 години 09.04.2017 року перебував в селищі Кіровське;

- якому Департаменту або КП належить автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2;

- хто 09.04.2017 року здійснював управління автомобілем з номерним знаком НОМЕР_2;

- яка кількість пального була витрачена на поїздку до селища Кіровське 09.04.2017 року;

- яка кількість пального виділяється на вищезазначений автомобіль на місяць.

14.04.2017 року Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради було направлено інформаційний запит громадянина ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Адміністративне Архітектурно-будівельне управління», як належному розпоряднику запитуваної інформації.

Того ж дня, за вихідним № 128 за підписом виконуючого обов'язки директора Комунального підприємства «Адміністративне Архітектурно-будівельне управління» Дніпровської міської ради - ОСОБА_1., громадянину ОСОБА_2 було підготовлено та надано неповну інформацію. Зокрема, громадянину ОСОБА_2 не було повідомлено, на якій підставі автомобіль, який орендований Дніпровською міською радою з номерним знаком НОМЕР_2, близько 10:00 години 09.04.2017 року перебував в селищі Кіровське, хто здійснював того дня управління даного автомобіля, яка кількість пального виділяється на вищезазначений автомобіль на місяць.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав.

Розглянувши матеріали справи вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, доведена та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: копією листа; копією інформаційного запиту; копією відповіді на звернення; поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні; документами щодо службових повноважень та обов'язків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 13 цього Закону, до розпорядників публічної інформації відносяться юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 13 цього Закону, до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють, зокрема, інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Згідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Господарського кодексу України передбачено, що господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи.

Частиною 1 ст. 63 ГК України передбачено, що залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів, як зокрема, комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Згідно ч. 1 ст. 78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Частиною 3 ст. 78 ГК України, майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГК України, джерелами формування майна суб'єктів господарювання є, зокрема, грошові та матеріальні внески засновників; доходи від реалізації продукції (робіт, послуг); доходи від цінних паперів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів та інше.

Таким чином вбачається, що все майно, яким володіє комунальне підприємство, в тому числі доходи від реалізації послуг, є комунальним майном, тобто власністю відповідної територіальної громади.

Отже, комунальне підприємство «Адміністративне архітектурно-будівельне управління» ДМР є розпорядником запитуваної інформації, а тому доступ до інформації щодо використання бюджетних коштів та комунального майна, а також інформації, що становить суспільний інтерес, не може бути обмежено відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», до службової інформації належить інформація, що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 9 цього Закону визначено, що перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Статтею 22 Закону України «Про публічну інформацію» визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні інформації. Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1)Розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2)Інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону;

3)Особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4)Не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону.

Так, положеннями ч. 2 ст. 6 Закону України «Про публічну інформацію» передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1)виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2)розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3)шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відмова у наданні інформації є обґрунтованою, у разі якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить Закону.

У відповіді на запит громадянина ОСОБА_2 не вказано обґрунтування обмеження доступу до інформації відповідно до вимог Закону України «Про публічну інформацію».

Крім того, частиною сьомою статті 6 Закону України «Про публічну інформацію» наголошується на тому, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Це означає, що у разі, якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, надається його копія, з якої вилучено таку інформацію, наприклад, шляхом ретушування.

Таким чином, запитувана заявником інформація є публічною, та повинна надаватись в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно відповіді на інформаційний запит від 14.04.2018 року за підписом виконуючого обов'язки директора Комунального підприємства «Адміністративне Архітектурно-будівельне управління» Дніпровської міської ради - ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_2 запитувана інформація в повному обсязі надана не була.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушення було вчинене 14.04.2017 року.

Таким чином, на момент розгляду справи тримісячний строк, протягом якого може бути накладено стягнення, закінчився.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.212-3 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: А.А.Леонов