Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Папаценко П.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Преснякова А.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30.03.2018 року, якою закрито провадження у справі стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого начальником 3 слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

21.03.2018 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла для розгляду справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Відповідно до вищезазначеного протоколу ОСОБА_2 07.06.2017 року звернувся до прокуратури Донецької області із запитом про надання копії відповіді на лист Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 27.04.2017 року.

У відповідь на цей запит листом від 20.06.2017 року за № 17/1-134-17(2063 вих.17) за підписом виконуючого обов'язки начальника 1 слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_3 було повідомлено, що відповідь Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини направлено 12.06.2017 року за 17/1-134-17, але запитуваної потерпілим копії відповіді цей лист не містив, що є порушенням п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Постановою судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30.03.2018 року провадження у справі стосовно ОСОБА_3 закрито у зв'язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, прийняти нову постанову про притягнення начальника 3 слідчого відділу управління прокуратури Донецької області до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції зазначає, що копію оскаржуваного судового рішення отримав 19.04.2018 року разом з листом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №11/15-Г294827-17-5/26-183 від 16.04.2018 року, тому не міг у встановлений строк подати апеляційну скаргу, тому вважає, що пропустив строк з поважних причин і просить його поновити.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції постановив незаконне і необґрунтоване рішення, оскільки взяв за основу не підкріплений фактичними даними висновок про те, що він звернувся з запитом і виступав при цьому як представник адвокатського об'єднання «ОСОБА_2», тобто як представник юридичної особи, з чого у подальшому зробив висновок про те, що Уповноважена посадова особа Секретаріату Уповноваженого з прав людини Верховної ради України порушила норми ст. 16 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», п.3, підпункт 8 п.4 Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 20.06.2012 року за № 4/8-12, оскільки склала протокол про адміністративне правопорушення в інтересах не фізичної особи ОСОБА_2, а в інтересах юридичної особи адвокатського об'єднання «ОСОБА_2».

Зазначає, що запит на інформацію він направляв 07.06.2017 року на адресу електронної пошти прокуратури Донецької області для прийняття запитів на надання публічної інформації зі своєї електронної пошти, що підтверджує, що цей запит він направляв від свого імені, і з заявою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про складення протоколу про адміністративне правопорушення він також звернувся від свого імені, а не адвокатського об'єднання «ОСОБА_2».

Вказує, що у чинному законодавстві відсутні вимоги про зазначення норм закону «Про доступ до публічної інформації» при поданні запиту.

ОСОБА_3, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, направили до апеляційного суду заяви з проханням провести апеляційний розгляд у їх відсутність.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вбачається, що судове рішення постановлено 30.03.2018 року, а апеляційна скарга ОСОБА_2 відправлена поштою 24.04.2018 року і надійшла до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області 02.05.2018 року, тобто з порушенням строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.269 КУпАП, потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Цей перелік процесуальних прав потерпілого не є вичерпним, оскільки в провадженнях по справах об адміністративних правопорушеннях діє принцип змагальності, всі учасники судового розгляду повинні мати однаковий об`єм процесуальних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень КУпАП, Конституції України, Закону України «Про адвокатуру» та інших нормативно-правових актів дозволяє виділити, окрім визначених в ч.2 ст.269 КУпАП, наступні процесуальні права потерпілого: давати пояснення, надавати докази, приймати участь в розгляді справи про адміністративні правопорушення особисто, або через свого представника.

Дана справа розглянута у відсутність ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи, невиконання судом першої інстанції вимог ст. 269, ч.2 ст. 277-2 КУпАП, позбавило ОСОБА_2 можливості у визначений ч.2 ст. 294 КУпАП строк оскаржити постанову суду.

З апеляційної скарги вбачається, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав 19.04.2018 року з листом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №11/15-Г294827-17-5/26-183 від 16.04.2018 року, з матеріалів провадження вбачається, що судом першої інстанції копія цієї постанови йому взагалі не направлялась.

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений.

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

В матеріалах провадження наявна копія заяви ОСОБА_2 Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини від 06.07.2017 року про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.212-3 КУпАП стосовно його запиту на інформацію до прокуратури Донецької області в якій останній, посилаючись на вимоги ст.ст.19,22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просить скласти протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку з ненаданням йому публічної інформації, а саме копії листа відповіді прокуратури Донецької області на запит Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 27.04.2017 року, і інформації про результат досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000018. У цій заяві ОСОБА_2 зазначив адресу для листування: АДРЕСА_2, і адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2).

З електронного листа ОСОБА_2 про надання копії відповіді на запит Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 27.04.2017 року і інформації про результат досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000018, який спрямований 07.06.2017 року на електронну адресу прокуратури Донецької області вбачається, що останній у цьому листі зазначив вищенаведену адресу для листування та цей лист направлений від імені Адвокатського об'єднання «ОСОБА_2» (а/п 12).

Виконуючий обов'язки начальника 1 слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_3 надає відповідь 20.06.2017 року за №17/І-134-17(2063 вих. 17) саме керуючому партнеру АО «ОСОБА_2» ОСОБА_2, з якої вбачається, що звернення останнього розглянуто і повідомлено, що лист Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 27.04.2017 року щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Головань проти України» прокуратурою Донецької області розглянуто, відповідь Урядовому уповноваженому у справах Європейського суду з прав людини направлена 12.06.2017 року за № 17/1-134-17 (а/п 13).

Таким чином, апеляційні доводи потерпілого, що він діяв від свого імені, а не адвокатського об'єднання «ОСОБА_2» спростовуються вищенаведеними матеріалами справи.

Крім того, адміністративна відповідальність за ч.2 ст.212-3 КУпАП, настає за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Отже, як вбачається з диспозиції ч.2 ст. 212-3 КУпАП, відповідальність по ній настає за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме:

- необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом,

- ненадання відповіді на запит на інформацію,

- ненадання інформації,

- неправомірна відмова в наданні інформації,

- несвоєчасне або неповне надання інформації,

- надання недостовірної інформації.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, листом від 20.06.2017 року за №17/1-134-17 за підписом виконуючого обов'язки начальника 1 слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_2 не було надано запитуваної копії відповіді Урядовому уповноваженому у справах Європейського суду з прав людини. Відтак, відповідь, надана потерпілому, суперечить вимогам Закону та ненадання інформації тягне відповідальність за ч.2 ст. 212-3 КУпАП.

Таким чином, суддею першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 було розглянуто звернення ОСОБА_2 та надано відповідь останньому 20.06.2017 року за №17/1-134-17, у якій зазначено, що лист Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 27.04.2017 року, прокуратурою Донецької області розглянуто, відповідь направлено 12.06.2017 року за №17/1-134-17, тобто ОСОБА_2 отримав відповідь на свій запит, але не на всі питання.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 інкримінується ненадання інформації.

На підставі викладеного, вважаю, що суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, оскільки суть правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 суперечить викладеній у ньому правовій кваліфікації і не відображає істотних ознак складу правопорушення, яке йому інкримінується.

В апеляційній скарзі не наведено належних та достатніх підстав для спростування викладених висновків суду.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 Кодексу про адміністративні правопорушення України і закрив провадження у справі щодо останнього.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновків про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30.03.2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30.03.2018 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрито у зв'язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: