АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/1940/18 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/790/496/18 ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - ОСОБА_2,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

захисника - ОСОБА_4,

прокурора - Гладун Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 як захисника ОСОБА_3на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Оперуповноваженим Управління захисту економіки в Харківської області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (за текстом УЗЕ в Харківській області) лейтенантом поліції ОСОБА_5 27.03.2018 року складений протокол № 136 відносно ОСОБА_3 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно протоколу ОСОБА_3 з 13.11.2009 року перебуває на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної Установи «Харківська виправна колонія (№ 43)» Головного територіального управління юстиції у Харківській області та відноситься до осіб рядового та начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту «д» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посада ОСОБА_3 віднесена до субєктів на яких поширюється дія цього Закону, як на осіб рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби.

ОСОБА_3 перебуваючи на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Держаної установи «Харківська виправна колонія (№ 43)», будучи згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією, 03.07.2017 року згідно договору купівлі-продажу квартири продала належну їй квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 35 м 2, вартість якої на момент продажу становила 259 980 гривень, тим самим отримала відповідний дохід у розмірі 259 980 гривень, що перевищує поріг у 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня 2017 року, про що відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону була зобовязана повідомити НАЗК протягом 10 днів, а саме до 13.07.2017 року.

Проте, в порушення вимог зазначеної статті не своєчасно подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК, а саме 23.01.2018 року (гіперпосилання на повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування https://public.nazk.gov.ua/declaration/7789d27c-f8ea-4699-a69a-5a6beef20efb).

ОСОБА_3 порушила вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 352, 40 грн.

Не погодившись з постановою суду, адвокат ОСОБА_4, як захисник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Постанова районного суду необґрунтована, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовано всіх обставин справи.

Суд першої інстанції проігнорував факт, що в діях ОСОБА_3 відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_3 жодним чином не намагалась приховати факт купівлі нерухомого майна, не оформлювала його на третіх осіб, державна реєстрація правочину була здійснена в день укладення договору, з моменту внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру правочинів, які відбулись в день укладання договору купівлі-продажу.

Несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані повязані з низьким рівнем інформаційно-розяснювальної роботи з питань повязаних з декларуванням доходів.

Посилається, що судом проігноровано, що в діях ОСОБА_3 відсутнє посягання на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управляння. Адміністративне правопорушення не спричинило суспільної шкоди, а також не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

Вважає, що судом не встановлено момент виявлення адміністративного правопорушення, оскільки станом на 27.03.2018 року УЗЕ в Харківській області проведено заходи під час вжиття яких були виявлені порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Вказує, що судом залишено поза увагою, що працівники УЗЕ в Харківській області не наділені повноваженнями проводити перевірку як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані субєктів декларування.

Просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року, прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та закінчення строку встановленого ст. 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3, її захисника адвоката ОСОБА_4, які апеляційну скаргу підтримали, пояснення прокурора Гладун Д.В., який проти апеляційної скарги заперечував, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 2 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, виражається у бездіяльності субєктів декларування, а саме неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 є субєктом декларування та зобовязана, визначений законом порядок подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна право власності ОСОБА_3 на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 35 м 2, припинено 03.07.2017 року на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1915 від 03.07.2017 року (а.с. 33).

Враховуючи викладене, термін для подачі повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК для ОСОБА_3 є 13.07.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 23.01.2018 року подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, тобто з порушенням вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», тобто, не своєчасно подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК (а.с. 10).

Своєчасно не повідома про суттєві зміни в майновому стані, будучи субєктом декларування, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 176-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п.п. 12,13 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.

ОСОБА_3 своїм правом скористалась, надала пояснення в яких, крім іншого, зазначила «03.07.2017 року вчинила правочин по продажу квартири, отриманої за фактом дарування 16.09.2015 року за 259 980 грн. Про ці суттєві зміни у майновому стані повідомила у річній декларації за 2017 рік 24.01.2018 року. Про те, що це суттєві зміни у майновому стані та про це потрібно було повідомити в 10-ти денний термін не знала», протокол підписала, жодних заперечень щодо порушень оперуповноваженим ОСОБА_5 законодавства при складанні протоколу не заявляла (а.с. 28-29).

Тобто, у суду є всі підстави вважать, що оперуповноваженим Управління захисту економіки в Харківської області Департаменту захисту економіки Національної поліції України лейтенантом поліції ОСОБА_5 протокол про адміністративне правопорушення № 136 від 27.03.2018 року відносно ОСОБА_3 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 (а.с. 1-8).

Зібрані по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 докази апеляційний суд визнає належними, допустимими, та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 районний суд повно і всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, про те що в діях ОСОБА_3 відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення та вона жодним чином не намагалась приховати факт купівлі нерухомого майна, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, є формальним. Тобто, не передбачає настання шкідливих наслідків, а виражається в недодержанні вимог фінансового контролю згідно Закону України «Про запобігання корупції».

Посилання в апеляційний на низький рівень інформаційно-розяснювальної роботи з питань повязаних з декларуванням доходів не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності. Нормами основного закону передбачено, що кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Посилання що судом не встановлено момент виявлення адміністративного правопорушення, є помилковим. Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Днем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, є 13.07.2017 року. Відповідно до рапорту лейтенантом поліції ОСОБА_5 адміністративне правопорушення виявлено 27.02.2018 року та 27.03.2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 136 (а.с. 1-8, 9).

На час винесення постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова строки встановлені ч. 3 ст. 38 КУпАП не збігли, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стосовно доводів, що працівники УЗЕ в Харківській області не наділені повноваженнями проводити перевірку як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані субєктів декларування, апеляційний суд зазначає.

Відповідно до «Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України» затвердженого Наказом Національної поліції України № 81 від 07.11.2015 року до завдань Департаменту, крім іншого, належить боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які манні, стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування; протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Департамент відповідно до компетенції має права, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення. Законами України «Про Національну поліцію», «Про оперативно-розшукову наукову діяльність»,. «Про організаційно - правові основи боротьби з організованою злочинністю», «Про запобігання корупції» та іншими нормативно-правовими актами.

Також, необхідно враховувати положення п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 256, ч. 2 ст. 251 КУпАП, оскільки саме на органи внутрішніх справ (Національної поліції) покладається обовязок щодо збирання доказів у справах про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди керуються Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Міжнародні стандарти протидії корупції зобовязують держави вживати заходи для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999 року, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003 року, ОСОБА_5 ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003 року, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 року та є обовязковими для України.

В рішенні від 08.10.2005 року скарга № 8812/02 у справі «Wypych v. Poland» Європейський суд з прав людини відхилив скаргу члена місцевої ради в Польщі, який відмовився подати свою майнову декларацію, стверджуючи, що визначений законодавством обовязок розкривати деталі його фінансового та майнового стану порушував статтю 8 Європейської конвенції про права людини.

Європейський суд з прав людини схвалив оприлюднення та інтернет-доступ до декларацій, вважаючи, що "широка громадськість має правомірний інтерес в тому, щоб пересвідчитися, що місцева політика є прозорою, а інтернет-доступ до декларацій робить доступ до такої інформації дієвим та простим". "Без такого доступу цей обовязок не матиме практичного значення або реального впливу на міру поінформованості громадськості".

Суд також зазначив, що широкий обсяг декларування важливий, бо надає громадськості вичерпну картину стосовно фінансового стану службовця. А обовязок подавати інформацію про майно має запобігти спробам приховати його.

Таким чином, не понесення відповідальності за скоєне умисне правопорушення повязаного з корупцією дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_3 обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення районний суд, врахував вимоги ст. ст. 34, 35 КУпАП застосував відносно ОСОБА_3 мінімальній розмір штрафу передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП що становить 1 700 грн. на користь держави, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Таким чином, підстав для скасування або зміни постанови Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року при апеляційному перегляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 245, 278, 280, 283, 294, 295, 298, 299 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 як захисника ОСОБА_3 залишитибез задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2