Провадження № 33/792/238/18
Справа № 683/186/18 Головуючий в 1-й інстанції Андрощук Є. М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Пелюх О.С., особи, що притягується до відповідальності, - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, в тому числі в режимі відеоконферензв'язку, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 21 січня 2018 року о 17 год. 47 хв. по вул. Фесуна, в с. Решнівка, Старокостянтинівського району на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував мотоциклом Alpha ZS 50 F, номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2, просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, прийшов до хибного висновку з приводу вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що суд не мав достатніх підстав визнавати його винним, оскільки при складанні протоколу були відсутні свідки, протокол складено не на місці вчинення адміністративного правопорушення, судом першої інстанції не було взято до уваги показання свідків щодо невжиття спиртних напоїв апелянтом під час керування транспортним засобом, а суд дійшов необгрунтованих висновків, що він був учасником дорожнього руху, керуючи транспортним засобом в стані сп'яніння.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до відповідальності, - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, в підтримання доводів апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Доводи апелянта в апеляційному суді щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, необґрунтованості висновків суду першої інстанції, та що в справі відсутні належні та допустимі докази в підтвердження винуватості його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а огляд був проведений з порушеннями вимог відповідних нормативно-правових актів, не можуть бути враховані апеляційним судом, позаяк такі його твердження суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом доказів.

21 січня 2018 року інспектором СРПП Старокостянтинівського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення (серії БР № 055053), в якому зазначено, що того ж дня о 17 год. 47 хв. ОСОБА_2 в с. Решнівка по вул. Фесуна Старокостянтинівського району, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, керував мотоциклом Alpha ZS 50 F, номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Стан сп'яніння підтверджується актом медичного огляду № 43, виданим 21.01.2018 року Старокостянтинівською ЦРЛ, такі його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1). Протокол був підписаний апелянтом без будь-яких зауважень щодо його змісту. Підстав вважати протокол недопустимим доказом в апеляційного суду немає, а доводи апелянта та його захисника щодо відсутності в справі доказів в підтвердження факту керування ОСОБА_2 мотоциклом, та що він не був водієм, не підтверджуються сукупністю досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом доказів. Ті обставини, що протокол не був складений в с. Решнівка, не дають підстав вважати такий протокол недопустимим доказом, зважаючи, що стан сп'яніння був зафіксований в медичному закладі в м. Старокостянтинові, де і був складений протокол.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив пояснення ОСОБА_2 в суді про те, що той мотоциклом не керував, навів в судовому рішенні належне мотивування своїх висновків. З такими висновками погоджується апеляційний суд. В складеному щодо нього протоколі ОСОБА_2 власноруч зазначив, що вжив горілку, після чого керував мопедом в с. Решнівка. Також, як видно з постанови суду та запису фіксування судового засідання технічними засобами, під час судового розгляду вказував, що ввечері в день події на автобусній зупинці в с. Решнівка Старокостянтинівського району він вжив не менше ста грамів горілки, після цього продовжив керувати транспортним засобом, поїхавши додому.

Свідок ОСОБА_4 - інспектор поліції Старокостянтинівського ВП ГУНП Хмельницької області підтверджував, що під час несення чергування в складі ГРПП 21 січня 2018 року близько 17 год. 47 хв. по вул. Фесуна в с. Решнівка Старокостянтинівського району було виявлено, що водій мотоцикла ОСОБА_2 має ознаки алкогольного сп'яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітку мову. На місці зупинки він відмовився пройти огляд на стан сп'яніння, а також водію стало зле, тому його було доправлено до лікарні, де було зафіксовано стан сп'яніння, також водій не надав посвідчення на право керування транспортним засобом. Після огляду поліцейським складено протокол та винесено постанову про притягнення того до відповідальності за керування транспортним засобом за відсутності права керування транспортним засобом. Також свідок вказував, що ОСОБА_2 на місці зупинки визнав, що вжив перед поїздкою стакан горілки, не заперечував наявності в нього стану сп'яніння. Такі ж показання свідок давав і в апеляційному суді, вказуючи, що двоє свідків на місці зупинки були, які разом з поліцейськими згодом поїхали до Старокостянтинова.

Такі показання свідка ОСОБА_4 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_5 в суді першої інстанції про те, що в його присутності працівники поліції зупинили мотоцикл, яким керував ОСОБА_2, та останній, відмовившись від огляду, згодом проходив огляд в медичному закладі, де було встановлено його сп'яніння.

Обгрунтованих підстав сумніватись в таких показаннях свідків апелянт та його захисник в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду не навели. Їх доводи про неіснуючого іншого свідка - ОСОБА_6 апеляційний суд не приймає до уваги, зважаючи, що згідно наданої на запит апеляційного суду довідки Волице-Керекешинської сільської ради вказаний свідок був зареєстрований та проживав в цьому населеному пункті та вибув до м. Старокостянтинів, а ті обставини, що вказаний свідок через зміну місця проживання, яке не вдалось встановити, не був допитаний в суді першої інстанції та в апеляційному суді, не дають підстав для інакших висновків.

Підстав вважати, що показання свідка ОСОБА_7 в суді першої інстанції підтверджували ті обставини, що ОСОБА_2 мотоциклом не керував, не можуть бути враховані. Як видно з даних запису фіксування судового засідання технічними засобами, свідок вказував, що коли ОСОБА_2 їхав, вони його зупинили, він, призупинившись, випив 50 грамів горілки, та поїхав додому, що спростовує твердження апелянта, що він після вживання спиртного транспортним засобом не керував, а твердження свідка ОСОБА_8 (згідно записів фіксування судового засідання технічними засобами), що поліцейських біля ОСОБА_2 він не бачив взагалі, суд обґрунтовано не врахував, зважаючи, що сам ОСОБА_2 не спростовував факту свого спілкування біля будинку з поліцейськими.

З врахуванням викладеного апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта та його захисника, що він не вживав спиртних напоїв під час керування транспортним засобом, та в справі відсутні об'єктивні докази в підтвердження такого факту.

Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що постановою поліцейського ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за те, що він 21січня 2018року керував мотоциклом 21 січня 2018 року о 17 год. 47 хв. по вул. Фесуна в с. Решнівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, не маючи права на керування транспортними засобами, яка не оскаржена та не скасована.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 проходив огляд на стан сп'яніння в медичному закладі - Старокостянтинівській ЦРЛ, за результатами огляду було встановлено факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння. Вказані обставини підтверджуються даними акту огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння (а.с.2), підтверджуються показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_9, який підтверджував факт проведення ним огляду ОСОБА_2, в якого були наявні ознаки алкогольного сп'яніння та інструментально встановлено, що той перебуває в стані сп'яніння. Факт вживання ним спиртних напоїв, після чого в медичному закладі було проведено огляд та встановлено факт перебування в стані сп'яніння визнавався апелянтом в апеляційному суді. Своїм підписом в відповідній графі висновку апелянт виказав про свою згоду з результатами огляду на місці зупинки (а.с. 2). Підстав вважати, що в суду першої інстанції не було підстав визнавати ОСОБА_2 винним на підставі висновку лікаря, за відсутності в справі акту огляду, про що вказував захисник в апеляційному суді, немає, позаяк такі твердження суперечать фактичним обставинам справи. Огляд ОСОБА_2 проводився лікарем за відповідним направленням поліцейського, копію якого надано апеляційного суду медичним закладом (а.с. 65), за наслідками огляду лікарем складався відповідний акт огляду, наданого апеляційному суду (а.с. 66), згідно якого в видихуваному апелянтом повітрі зафіксовано 3,3 ‰ алкоголю, що вказувало на стан сп'яніння ОСОБА_2 Вказані обставини також зафіксовані в відповідному журналі реєстрації, що ведеться в Старокостянтинівській ЦРЛ (а.с. 67).

Доводи захисника, що за відсутності акту в суду не було підстав для висновків суду про стан сп'яніння ОСОБА_2, суперечать вимогам законодавства, що регламентує порядок проведення огляду та складення відповідних документів за наслідками такого огляду. Зокрема, положеннями п.п. 15, 16, 19, 20 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння видається на підставі акта медичного огляду, зміст висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис в вищезазначеному висновку; акт медичного огляду складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я, а висновки на підставі акта - в трьох примірниках, в тому числі надаються поліцейському та особі, яка оглядається. Вимогами чинного законодавства не передбачається необхідності долучення до протоколу акту огляду. Долучений до справи висновок, є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт сп'яніння ОСОБА_2, вказаний висновок без застережень також підписаний самим ОСОБА_2, що свідчить про згоду ОСОБА_2 з результатами його огляду.

Під час апеляційного розгляду апелянтом та його захисником не надано об'єктивних даних, що в процесі встановлення обставин справи, складення відповідних документів за участю ОСОБА_2 з боку працівників поліції на апелянта чинився тиск та що він не усвідомлював змісту підписуваних ним документів, тому такі доводи апеляційної скарги не можуть бути враховані.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських, медичних працівників під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, складення відповідних документів за наслідками такого огляду, порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Стороною захисту не наведено обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки судді, та вказували б на відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи, особу ОСОБА_2, який раніше до відповідальності не притягувався, навчається, та вважає, що обране судом першої інстанції стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами (зважаючи, що в ОСОБА_2 не було такого права) є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень. Та обставина, що він навчається в Новоселицькому професійному аграрному ліцеї, не дає підстав для зміни призначеного судом першої інстанції стягнення та не може бути врахована апеляційним судом, зважаючи на ті обставини, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачене накладення безальтернативного стягнення в виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар