Провадження № 33/792/54/18
Категорія: ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Пелюх О.С., особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - адвоката Бездітного В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 вересня 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 вересня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 24 серпня 2017 року о 03 год. 37 хв., керуючи транспортним засобом марки «BMW 530i», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Свободи 16а м. Хмельницького, в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме на припаркований автомобіль марки «Mercedes-Benz» номерний знак НОМЕР_2. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, на момент скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, керував вказаним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, з доповненнями до неї, як видно з їх змісту, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, та скасувати оскаржену ним постанову в частині визнання його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, прийняти нову, якою визнати його винним за ст. 124 КУпАП, а за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є необ'єктивною та передчасною, суд не повідомив його про місце та час розгляду справи, розглянувши справу в його відсутність, порушив його права брати участь в судовому засіданні з правами наданими йому положеннями ст. 268 КУпАП, в тому числі подавати докази, пояснення, тощо, не дослідив всіх доказів в провадженні. Вказував, що належних та допустимих доказів в підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в справі немає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що судом порушено його право на захист, а суд провів судовий розгляд в його відсутність, не відповідають фактичним обставинам справи. Як видно з матеріалів справи, апелянт при складенні протоколу був повідомлений про судовий розгляд справи саме 8 вересня 2017 року, коли судом було ухвалено постанову, що підтверджується даними протоколів (а.с. 1, 9), не оспорюється апелянтом в апеляційній скарзі. Об'єктивних доказів в підтвердження тих обставин, що в день ухвалення судового рішення він перебував в приміщенні суду, однак не був запрошений до зали суду, апелянт не надав, а подана ним до суду заява від 15 вересня 2017 року не дає суду підстав прийти до інакших висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише в випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З врахуванням викладеного, за наявності в суду першої інстанції даних про повідомлення ОСОБА_2 про судовий розгляд справи щодо нього, за відсутності будь-яких заяв про відкладення судового розгляду, в суду першої інстанції були всі підстави для розгляду справи в відсутність ОСОБА_2, на підставі наявних в справі доказів, відтак доводи апеляційної скарги апелянта, що судом таким чином було порушено його право на захист на увагу не заслуговують та з цих підстав постанова суду скасована бути не може.

Як вказував в своїй скарзі та в апеляційному суді ОСОБА_2, копія постанови в передбачений законодавством строк йому вручена не була. Як видно з матеріалів справи, копія постанови направлялась йому поштою лише 9 листопада 2017 року (а.с. 21), а не протягом трьох днів з дня її винесення, як це передбачено ч. 1 ст. 285 КУпАП. Особисто копію постанови ОСОБА_2 отримав в суді першої інстанції (а.с. 22). За таких обставин клопотання ОСОБА_2 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції щодо нього є таким, що підлягає задоволенню, апелянтом пропущений строк на апеляційне оскарження з поважних причин, тому підлягає поновленню.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 24 серпня 2017 року о 03 год. 37 хв., керуючи транспортним засобом марки «BMW 530i», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Свободи 16а м. Хмельницького, в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме на припаркований автомобіль марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, та кваліфікація таких дій ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, апелянтом не оспорюється, відтак постанова суду першої інстанції в цій частині не переглядається апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в тій частині, що суд першої інстанції, при визнанні його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, припустився порушень закону, при викладенні формулювання суті правопорушення, у вчиненні якого його визнали винним, чим порушено його право на захист, є такими, що знайшли своє підтвердження в суді.

За змістом ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід з'ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, а також згідно положень ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння чи в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Як вірно було встановлено поліцейськими при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 1).

Однак викладаючи зміст правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_2 визнаний винним, суддею зазначено, що «ОСОБА_2, в порушення п. 2.5) Правил дорожнього руху, керував вказаним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння», за що не передбачена відповідальність згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а з приводу формулювання змісту правопорушення, яке було чітко та правильно викладене поліцейськими в протоколі, фактично своїх суджень не виказав, чим судом порушено право на захист особи, що притягується до відповідальності. В суду апеляційної інстанції відповідно до повноважень, передбачених ст. 294 КУпАП відсутні повноваження призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, відтак доводи апеляційної скарги про таке порушення судом першої інстанції права на захист особи, що притягується до відповідальності, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції; постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, в частині накладеного стягнення за ст. 124 КУпАП - зміні.

Апеляційним судом також встановлено, що ОСОБА_2 24 серпня 2017 року о 03 год. 37 хв., керував транспортним засобом марки «BMW 530i», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Свободи 16а м. Хмельницького, з ознаками алкогольного сп'яніння, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння відповідно до встановленого порядку, в присутності двох свідків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні цього правопорушення, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), з яким апелянт ознайомлений, при його складенні жодних зауважень з приводу змісту складеного протоколу не виказував (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків, зазначених і в протоколі - ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 1, 2), в присутності яких апелянт відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі. Згідно переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису, долученого поліцейськими до справи, видно, що в присутності двох свідків ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, незважаючи на те, що такі пропозиції йому було озвучені поліцейським декілька разів. При цьому поліцейський звертав увагу свідків на підставність проведення такого огляду. В апеляційному суді визнавав факт вживання ним напередодні спиртних напоїв. За таких обставин доводи апелянта в апеляційному суді та в апеляційній скарзі, що він вважав себе тверезим, що йому нероз'яснили наслідків непроходження такого огляду, що в письмових поясненнях свідків вказано, що йому пропонувалось пройти огляд в лікаря-нарколога, а не в медичному закладі, не заслуговують на увагу та не дають підстав вважати, що працівниками поліції були порушені відповідні положення нормативних актів, які регламентують порядок направлення водіїв для проведення такого огляду, та не дають підстав визнавати пояснення свідків недопустимими доказами. Ті обставини, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано в загальному, що до протоколу додаються матеріали справи, не вказують на те, що поліцейськими допущені істотні порушення при оформленні справи про адміністративне правопорушення, та не дають підстав вважати долучений відеозапис недопустимим доказом, зважаючи, що вказаний відеозапис зазначений в описі матеріалів справи, що надійшли до суду з поліції.

Під час апеляційного розгляду в діях поліцейських не встановлено очевидно недопустимих чи довільних дій.

Однак на момент розгляду справи апеляційним судом закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, в зв'язку з чим провадження в справі в частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Зважаючи, що стягнення судом накладалось відповідно до положень ст. 36 КУпАП, а провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП (санкція якого була більш суворою (штраф як основне стягнення, позбавлення права керування транспортними засобами - обов'язкове додаткове стягнення) по відношенню до санкції ст. 124 КУпАП (штраф та позбавлення права керування транспортними засобами як основні види стягнення), відповідно до положень ст. 38 КУпАП закривається (в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення), підлягає зміні стягнення, накладене судом.

При призначенні стягнення, суд враховує, що ОСОБА_2 вчинив два порушення Правил дорожнього руху, раніше притягувався до відповідальності; частково визнав вину у вчиненому, що пом'якшує його відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують його стягнення, дані про особу ОСОБА_2, який не працює, розкаювався у вчиненому, та приходить до висновку, що йому слід призначити стягнення в виді штрафу в межах максимальної санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП. Саме таке стягнення, на переконання апеляційного суду, буде необхідним та достатнім для запобіганню вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 вересня 2017 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 в частині призначеного стягнення за ст. 124 КУпАП змінити.

Вважати, що за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 призначене стягнення в виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

В решті постанову суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар