Справа №549/337/18
Провадження № 3/549/146/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2018 року суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області Глущенко Н.М. з участю секретаря Міщенко Т.А., прокурора Стріли П.П., старшого оперуповноваженого УЗЕ в Полтавській області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працює 1-м заступником голови Чорнухинської районної державної адміністрації, паспорт: КО №074423 виданий 06.04.2000 року Чорнухинським РВ УВМС України в Полтавській області, за ч.2 ст.172-6 КУпАП, -

ВС Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 154 від 25.06.2018 року, ОСОБА_2, обіймаючи посаду заступника голови Чорнухинської РДА Полтавської області, будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до п.«в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, а саме отримання доходу від надання землі в оренду в сумі 122505 грн. 60 коп., чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2, вину у вчиненому не визнав та пояснив, що дійсно, будучи субєктом декларування, а саме обіймаючи посаду заступника голови Чорнухинської РДА Полтавської області, в червні 2017 року отримав грошові кошти в загальній сумі 122505,60 грн. Як пояснив ОСОБА_2, це були грошові кошти за оренду земельних ділянок площею 1,91 га та 5,9832 га відповідно до діючих договорів оренди від 19.04.2017 року. Він знав про обовязок декларування даного доходу протягом 10 днів шляхом заповнення електронної форми декларації через офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції. Однак на той час він довго хворів, кошти потрібні були для лікування. В звязку з тим , що він тривалий час лікувався, то не звернув уваги на граничний термін, коли необхідно було подати інформацію про суттєві зміни у майновому стані. Дану інформацію він відобразив 06.12.2017 року у декларації, поданій перед звільненням та 06.03.2018 у щорічній декларації за 2017 рік. Під час розгляду справи ОСОБА_2 зазначив про те, що не мав умислу на приховування інформації стосовно отриманого ним доходу, оскільки жодних мотивів, щоб уникнути декларування не мав. Просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду надав письмові пояснення, в яких зазначив, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення містить хибний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією. Зазначив, що ОСОБА_2 не мав умислу на приховання інформації щодо отримання доходу в червні 2017 року в сумі 122505, 60 грн , оскільки відобразив цю інформацію у деклараціях 06.12.2017 року та 06.03.2018 року.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 зазначив, що крім того, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, ще і строки притягнення останнього до адміністративної відповідальності закінчились та у звязку з чим, просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Старший оперуповноважений УЗЕ в Полтавській області ОСОБА_1 в судовому засіданні просив визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

При розгляді справи в суді прокурор зробив висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Суд, заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, його захисника, прокурора, оперуповноваженого повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом та інше.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП полягає в порушенні вимог фінансового контролю, яке полягало у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про відкриття валютного рахунку в установі банку резидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, згідно ч.1ст. 9 КУпАП- адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або з необережності) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до інформації СТОВ «Вишневе- Агро» від 29.05.2018 № 1494 та Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта» від 22.06.2018 №07.7.17-160 ОСОБА_2 24.06.2017 року отримав два поштових перекази на загальну суму 122505 грн. 60 коп., а саме: поштовий переказ № 6/793 від 23.06.2017 на суму 91879грн. 20 коп. та поштовий переказ № 6/804 від 23.06.2017 на суму 30626 грн. 40 коп., сума яких перевищувала 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних з 01 січня 2017 року на рівні 1600 гривень, тобто розмір 50 прожиткових мінімумів дорівнює 80 000 гривень.

В момент отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, ОСОБА_2 був субєктом декларування, відповідно до положень підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки обіймав посаду заступника голови Чорнухинської РДА Полтавської області та був державним службовцем категорії «Б», що підтверджується відповідними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

В порушення визначеного ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» десятиденного строку ОСОБА_2 не було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції про зміни в його майновому стані. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та самим ОСОБА_2

Зобов'язання частини другої статті 52 Закону є додатковим заходом здійснення фінансового контролю, спрямованого на зясування фактичної зміни у майновому стані субєкта декларування. Тобто повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу для задоволення власних потреб субєктом декларування.

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обовязок зясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки він вказав даний дохід в декларації (перед звільненням) від 06.12.2017 року та щорічній декларації за 2017 рік.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_2 відсутній прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 154 від 25.06.2018 року старший оперуповноважений управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України майор поліції ОСОБА_1 зазначив, що склав протокол з додержанням вимог ст. ст. 254-256 КУпАП, що дає йому право на це, та в подальшому направити справу для розгляду в суд.

Також слід звернути увагу на те, що відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 10.02.2017 № 56 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р. за № 201/30069, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції». Контроль та повна перевірка декларації здійснюються за принципами верховенства права. Контроль декларацій НАЗК здійснює відповідно до цього Порядку через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких повязана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Повну перевірку декларацій відповідно до цього Порядку Національне агентство здійснює через працівників Підрозділу.

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій на підставі:

1) повідомлень, що надходять від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб публічного права, які у встановленому Національним агентством порядку відповідно до статті 49 Закону перевіряють факт подання декларацій субєктами декларування, які в них працюють (працювали);

2) інформації, що надходить до Національного агентства від осіб, які надають допомогу щодо запобігання і протидії корупції (викривачів), стосовно можливого факту неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування;

3) інформації, що оприлюднюється у засобах масової інформації, у мережі Інтернет та вказує на можливий факт неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування;

4) самостійного виявлення Національним агентством факту неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування відповідно до даних Реєстру;

5) інформації, що надходить до Національного агентства від правоохоронних органів;

6) інформації, що надходить до Національного агентства від громадських обєднань, їх членів або уповноважених представників.

Тобто, з урахуванням поняття «субєкт декларування», зазначений у ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», даний Порядок визначає субєктів, що наділені правом перевірки змін у майновому стані субєктів декларування, а також порядок перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін субєктом декларування.

Відповідно до Положення про управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 3 від 15.11.2015 року (Розділ IV), працівники УЗЕ Департаменту захисту економіки Національної поліції України уповноважені складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Однак, зазначеним Положенням та іншими нормативними актами України працівники УЗЕ в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України не наділені повноваженнями щодо проведення перевірок, направлених на виявлення фактів порушення антикорупційного законодавства. Отже, управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України до суб'єктів, які наділені правом перевірки суб'єктів декларування, не відноситься.

Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких повязана зі здійсненням такої функції. Посадовці Національної поліції, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, субєктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений субєкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення. Але усі обовязкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію та не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, тільки НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Проте матеріали даної адміністративної справи не містять даних про повідомлення Національного агентства щодо виявлення фактів, які мають ознаки правопорушення, повязаного з корупцією, як і відсутні в даній справі матеріали перевірки Національного агентства в межах компетенції цього органу щодо субєктів декларування, відповідно до наведеного Закону, який містить спеціальні правові норми та які підлягають застосуванню у даній справі.

Таким чином, посадові особи правоохоронних органів здійснюючи перевірку особи, як субєкта декларування, та складаючи протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, виходять за межі своїх повноважень, та діють поза межами діючого законодавства.

Заперечення адвоката ОСОБА_3 стосовно строків притягнення до адміністративної відповідальності, суддя зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Датою виявлення суддя вважає дату отримання повідомлення Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта» про отримання поштового переказу ОСОБА_2 за оренду земельних ділянок площею 1,91 га та 5,9832 га, відповідно до діючих договорів оренди від 19.04.2017 року в сумі 122505,60 грн., тобто 22.06.2018 року, у звязку з чим строк притягнення до відповідальності не скінчився.

Інших клопотань про допит свідків та витребування інших доказів від прокурора та правопорушника до суду не надійшло.

Положеннями ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішенням КСУ від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП, передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Тобто, особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

КУпАП не регламентований порядок визнання доказів недопустимими у справах про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України, який за своєю правовою природою є найбільш наближеним до провадження у справі про адміністративні правопорушення, чітко визначено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП в частині викладення суті інкримінованого правопорушення.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення оперуповноваженим ОСОБА_1 зазначена загальна сума фактично отриманого ОСОБА_2 доходу 122505 грн. 60 коп., хоча для обчислення суми, яка створює у субєкта декларування обовязок подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, необхідно брати нарахований розмір "одноразового доходу", оскільки відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу, податковий агент, який нараховує, виплачує або надає оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок на доходи фізичних осіб, який становить 152180 грн. 84 коп.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Судом встановлена відсутність в діянні ОСОБА_2 суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Таким чином, для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 172-6 КУпАП, суд має отримати докази того, що ОСОБА_2 усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Також, в матеріалах справи відсутні докази про обізнаність ОСОБА_2 з Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 961/29091, що дає підстави суду прийти до висновку про відсутність в діях останнього субєктивної сторони складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що суду не надано доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП. Під час судового розгляду, таких, доказів також не здобуто.

Викладені обставини свідчать про відсутність в ОСОБА_2 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відповідно, про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_2 проводилась виключно працівниками УЗЕ в Полтавській області ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані, щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Не здобуто таких доказів і під час судового розгляду зазначеної справи.

При прийнятті рішення по даній справі, суд також враховує, що відповідно до ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_2 відсутні ознаки субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" п.161).

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини в своїй сукупності вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП складено з порушенням вимог законодавства щодо змісту та порядку його складення, а також матеріали справи не містять допустимих доказів на підтвердження вини особи в інкримінованому йому порушенні. У свою чергу, вище зазначені обставини в поєднанні з відсутністю умислу ОСОБА_2 на несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 252,280,283-285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд Полтавської області.

Суддя