Справа № 603/690/18
Провадження № 3/603/301/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2018 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, що надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, проживаючу за адресою: АДРЕСА_2, не працює, протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП 17.08.2018 року,

- за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 неналежним чином виконує передбачені ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, батьківські обов'язки по вихованню свого сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що призвело до вчинення останнім хуліганських дій по відношенню до ОСОБА_3, а саме, 13.09.2018 року близько 10 год. 30 хв., малолітній - ОСОБА_2, на території Комарівської ЗОШ І-ІІ ступеню, образливо чіплявся до ОСОБА_3 ображаючи його нецензурною лайкою та штовханням.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою визнала повністю та пояснила, що її син ОСОБА_2 має вроджену шизофренію з проявами агресії, в школу не ходить, друзів не має, є дуже проблемною дитиною яка постійно може щось витворити, а тому вона не взмозі належним чином здійснювати його виховання та просить суд суворо її не карати.

Згідно з ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними группами.

Згідно ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку. За правопорушення неповнолітніх, які не досягли шістнадцятирічного віку несуть відповідальність батьки або особи, які їх замінюють.

Скоєне ОСОБА_1 правопорушення підтверджується даними письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4, поясненнями даними в судовому засіданні ОСОБА_1, даними встановленими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №147201 від 21.09.2018 року, складеного інспектором ЮП Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області рядовим поліції Кузьмич І.В.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо навчання та виховання неповнолітніх дітей, що призвело зокрема до вчинення малолітнім віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст. 33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винної, ступінь її вини, а також враховуючи як пом'якшуючу обставину - щире розкаяння у вчиненому, перебування на утриманні малолітньої дитини, обтяжуючі обставини - судом не встановлені, дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді попередження.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості та невідворотності відповідальності, відповідатиме меті адміністративного стягнення.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 26, 33, 34, ч. 3 ст. 184, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян