Справа № 462/831/18 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 33/783/412/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., секретаря Азенко М.В., з участю захисника ОСОБА_2, прокурорів Бриндак М.Т. та Вітковської І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 20 березня 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що обіймає посаду секретаря судового засідання Львівського окружного адміністративного суду, зареєстровану та проживаючу АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3, обіймаючи посаду секретаря судового засідання Львівського окружного адміністративного суду, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, несвоєчасно, 14 червня 2017 року, повідомила про суттєві зміни у майновому стані, а саме про придбання нею 02.02.2017 року транспортного засобу марки «Honda Acord», 2004 року випуску на суму 209 789 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

На дану постанову захисник ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню у зв'язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, а також порушенням норм процессуального права.

Також вважає, що має місце порушення місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Місце вчинення правопорушення у протоколі № 129 визначено Львівський окружний адміністративний суд за адресою м. Львів, вул. Чоловського, 2, де ОСОБА_3 працює секретарем судового засідання.

Однак на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому на час подання декларації обов'язків секретаря судового засідання Львівського окружного адміністративного суду не виконувала, із 2015 року не перебувала взагалі на робочому місці.

Місце проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_1). За вказаною адресою нею зроблено повідомлення про суттєві зміни у майновому стані в червні 2017 року, а не за місцем роботи.

Таким чином, Залізничний районний суд м. Львова розглянув дану справу про адміністративне правопорушення з порушенням правил територіальної підсудності.

Крім цього примірник протоколу врученого ОСОБА_3, відрізняється від примірника, скерованого до суду.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право знати суть інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а тому протокол про вчинення адміністративного правопорушення повинен бути конкретним за своїм змістом. Неконкретність протоколу про вчинення адміністративного правопорушення порушує право особи на захист.

Так, 13.02.2018 року ОСОБА_3 був вручений один із двох оригінальних примірників протоколу про адміністративне правопорушення. При ознайомленні зі змістом протоколу ОСОБА_3 проставила власноручні підписи у відповідних графах протоколу в кожному примірнику, а також підписала, як цього вимагав ОСОБА_4, кожну сторінку протоколу. При ознайомленні з матеріалами справи у Залізничному районному суді м. Львова було встановлено факт заміни четвертої сторінки протоколу. Як наслідок, переданий суду примірник протоколу відрізняється від того, що вручений особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, у наданому ОСОБА_3 примірнику протоколу на сторінці четвертій міститься запис: «Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією є 11.58 год. 14 липня 2017 року», тоді як у примірнику протоколу, скерованому до суду є запис іншого змісту: «Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією є 11.58 год. 14 червня 2017 року.»

Вказана обставина помилково розцінена судом першої інстанції як примітивна описка, адже навпаки свідчить про очевидну фальсифікацію матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Також, судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що 14.02.2018 року (в день начебто складання та вручення протоколу) ОСОБА_3 проходила медичні обстеження, що підтверджено медичним скеруванням, а отже протокол їй об'єктивно не міг бути вручений 14.02.2018 року, у зв'язку з чим при ознайомленні зі змістом протоколу на сторінці 5 у графі «Другий примірник протоколу отримав (ла)» ОСОБА_3 проставила дійсну дату вручення їй протоколу «13.02.2018».

Щодо можливості розгляду справи по суті за даним протоколом, звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зокрема вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи витребувано необхідні додаткові дані.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції були встановлені обставини, які свідчать про істотну невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, що унеможливлювало винесення судового рішення по суті справи, а вимагало повернення протоколу для належного оформлення,

За таких обставин, суддя зобов'язаний був своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу (спеціально уповноваженому суб'єкту протидії корупції, який склав протокол) для належного оформлення.

Поряд з цим, у протоколі зазначено, що датою виявлення правопорушення є дата його складання, тобто 14 лютого 2018 року. Саме з цих міркувань виходив і суд першої інстанції.

Однак в суді встановлено, що автомобіль ОСОБА_3 придбала 02.02.2017 року і про це стало відомо 7.12.2017 року із загально доступного реєстру декларацій.

Тобто, отримавши доступ до несвоєчасно опублікованих відомостей про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_3, правоохоронний орган розпочав етап збору доказів, на підтвердження вже виявленого на той час факту несвоєчасного повідомлення. Відтак, з впевненістю можна стверджувати, що станом на 07.12.2017 року правоохоронному органу було достовірно відомо про факт запізнілого декларування.

Таким чином дата складання протоколу 14 лютого 2017 року не може бути датою виявлення правопорушення. Тобто правопорушення було виявлено не пізніше як 07 грудня 2017 року.

Щодо необхідності закриття провадження у справі за закінченням строків притягнення до відповідальності, зазначає, що максимально можливим останнім днем строку притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності є 07 березня 2018 року, що становить три місяці з дня виявлення правопорушення (від 07 грудня 2017 року).

Згідно ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

За змістом рішення НАЗК від 10.06.2016 року № 2 та Закону України «Про запобігання корупції» обов'язок подання декларації вперше виник у ОСОБА_3 01.01.2017 року та повинен мав бути виконаний нею до 01.05.2017 року.

Між тим, ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» носить назву «Додаткові заходи здійснення фінансового контролю».

Відповідно до цього, первинний захід контролю - це подання декларації суб'єктом декларування до 01.05.2017 року, а додатковий захід контролю - подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Очевидно, що 02.02.2017 року майновий стан ОСОБА_3 не змінився в розумінні ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки станом на цю дату не можливо встановити в порівнянні із яким попереднім майновим станом відбувалась зміна, адже щорічна декларація за 2016 рік ще не була подана ОСОБА_3 в лютому 2017 року, оскільки строк її подачі закінчувався аж 01.05.2017 року.

Ці обставини повинні враховуватись судом також при з'ясуванні наявності в діях ОСОБА_3 суб'єктивної сторони у формі необережності.

Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_3, не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану, мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_3 здійснила 14.06.2017 року. УЗЕ у Львівській області ДЗЕ НП України виявило вказане порушення в процесі опрацювання відомостей з Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише після того як ОСОБА_3 здійснила повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, шляхом подання повідомлення до реєстру про це в Реєстрі.

Тобто повідомляючи НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, ОСОБА_3 не мала наміру приховувати відомості про набуття автомобіля.

Висновок суду першої інстанції про можливість вчинення цього правопорушення з необережності не відповідає точному змісту закону, а натомість являє собою розширене тлумачення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступи прокурорів Бриндак М.Т. та Вітковської І.М., які заперечили щодо задоволення такої, дослідивши матеріали справи №462/831/18 та перевіривши наведені доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції цієї вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_3 не дотримався. Тому постанову слід скасувати та постановити нову постанову про закриття провадження у справі.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3, обіймаючи посаду секретаря судового засідання Львівського окружного адміністративного суду, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», лише 14 червня 2017 року, повідомила про суттєві зміни у майновому стані, а саме про придбання нею 02.02.2017 року транспортного засобу марки «Honda Acord», 2004 року випуску на суму 209 789 грн.

При цьому, згідно із Рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу для всіх інших суб'єктів декларування, до числа яких належить ОСОБА_3 як секретар судового засідання - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року.

Відповідно до положень ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Верховною Радою України 3 березня 2017 року прийнято Закон № 1975-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», відповідно до якого строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше, продовжено до 1 травня 2017 року.

Таким чином, за змістом рішення НАЗК від 10.06.2016 року № 2 та Закону України «Про запобігання корупції», обов'язок подання декларації вперше виник у ОСОБА_3 з 01.01.2017 року та повинен мав бути виконаний нею до 01.05.2017 року.

При цьому ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Тобто первинний захід контролю це подання декларації суб'єктом декларування до 01.05.2017 року, а додатковий захід контролю - подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

На час придбання автомобіля, а саме 02.02.2017 року, не можливо встановити в порівнянні із яким попереднім майновим станом відбувалась суттєва зміна, оскільки щорічну декларацію за 2016 рік ОСОБА_3 ще не подала.

Апеляційний суд вважає, що обов'язку повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у ОСОБА_3 ще не було, адже майновий стан в 2017 році може змінюватися порівняно із майновим станом у 2016 році лише після подання декларації за цей період.

Стаття 52 Закону України «Про запобігання корупції» закріплює вимоги до додаткових заходів здійснення фінансового контролю, зокрема встановлює для суб'єктів декларування обов'язок у проміжках між поданням декларацій повідомляти про суттєві зміни у своєму майновому стані, а саме про отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, чого в даному випадку не було.

Таким чином у діях ОСОБА_3 відсутня об'єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, тобто неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Однак суд першої інстанції, залишив поза увагою пояснення ОСОБА_3 щодо обґрунтування причин неподання повідомлення про суттєві зміни в її майновому стані, постановив рішення про винуватість та притягнення її до адміністративної відповідальності, не врахувавши дійсних обставин події та прийшов до помилкового висновку про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Виходячи з наведеного апеляційний суд приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та необхідність постановлення нової постанови про закриття провадження у справі за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, задоволивши апеляційну скаргу.

Оскільки провадження по справі закривається у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, обґрунтованість інших доводів апеляційної скарги не перевіряється.

Сам факт повідомлення ОСОБА_3 про суттєві зміни майнового стану 14.06.2017 року, не може бути підставою для притягнення її до відповідальності, виходячи з наведеного вище обґрунтування. Таке повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, підтверджує її пояснення щодо відсутності умислу та наміру якимось чином приховувати відомості про набуття автомобіля.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задоволити.

Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 20 березня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.172-6 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В.В.Ревер