Провадження № 3-4324/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Агафонов С. А., за участі прокурора Кучера Ю.М, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки у м. Києві Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_4 уродженця смт. Згурівка, Яготинського району, Київської області, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Васильківським МВ ГУМВС України в Київській області, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, працюючої головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС, за ознаками ч. 2, ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Солом'янського районного суду м. Києва надійшли матеріали справ про адміністративні правопорушення відносно громадянина України ОСОБА_2, головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС (протокол №116 , протокол № 117, протокол №118), які постановою від 19 червня 2018 року об'єднані в одне провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2018 р. старшим о/у Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України Геращенком В.С. складено протоколи №116, № 117 за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та протокол № 118 ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_2 згідно яких зазначено, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС, тобто будучи державним службовцем, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції", не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані у десятиденний строк, а саме про отримання 25.10.2017 доходу від продажу легкового автомобіля ВАЗ 21214 у сумі 86000 (вісімдесят шість тисяч) гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, а також несвоєчасно повідомив про суттєві зміни у майновому стані щодо придбання (набуття у власність) 02 листопада 2017 року транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску, вартістю 189 000 (сто вісімдесят дев'ять тисяч) гривень 00 копійок, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною 2 статті ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, в порушення вимог підпункту б пункту 3 частини1 статті 46 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 подав завідомо недостовірні відомості до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, шляхом не внесення даних щодо придбаного транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску, вартістю 189 000 (сто вісімдесят дев'ять тисяч) гривень 00 копійок, що перевищує 100 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень не визнали, зазначивши, що він не мав наміру та умислу приховувати своє майно.

Відповідно до договору-купівлі-продажу № 3244/2017/679882 від 25.10.17 ОСОБА_2 продав належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ21214, 2005 року випуску громадянину ОСОБА_4. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу за вказаним договором склала у сумі 86000 (вісімдесят шість тисяч ) гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року на суму в 6000 грн.

Несвоєчасне подання інформації про зміну майнового стану після продажу транспортного засобу ВАЗ 21214(Нива) та купівлю автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску, ОСОБА_2 пояснив те, що на його весілля 11.10.13 року родичі йому з дружиною подарували грошові кошти, які він відповідально декларував в своїх щорічних деклараціях. В декларації за 2016 рік ним задекларовано транспортний засіб ВАЗ21214, 2005 року випуску.

В декларації за 2017 рік, яка подана ним 16.03.18, в графі 11 (доходи, в тому числі подарунки) задекларовано ним інформацію про дохід від відчуження рухомого майна в сумі 86000 грн. (сума від продажу автомобіля ВАЗ21214).

Відповідно до договору купівлі-продажу №3244/2017/690802 від 02.11.17, ОСОБА_2 придбав автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску у громадянина ОСОБА_5. За домовленістю сторін, ціна транспортного засобу за вказаним договором склала у сумі 189000 (сто вісімдесят дев'ять тисяч ) гривень.

Ніяких змін в його майновому стані, на його думку, не відбулось, замість грошових коштів отриманих за продаж ВАЗ 21214 та наявних коштів родини, придбаний автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску. Дану інформацію можна перевірити в його декларації змін за 2017 рік, в розділі 4 «Цінне рухоме майно», де ним задекларовано транспортний засіб автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску.

ОСОБА_2 повідомив, що через необачність, помилково не зазначив в основній щорічній декларації за 2017, яку подано 16.03.18, дані про рухоме майно. Але в цей же день 16.03.18 вніс інформацію про суттєві зміни в декларацію за 2017 рік, в якій зазначив всі необхідні дані про рухоме майно, автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску на яке він набув право відповідно до договору купівлі-продажу №3244/2017/690802 від 02.11.17.

На даний час він з дружиною та донькою, якій 4 місяці, наймає житло в м. Васильків, дружина не працює, перебуває по догляду за дитиною. Він є єдиний утримувачем родини. Додатково інформує, що через необхідність постійного лікування дружини в різних медичних закладах м. Києва під час складної вагітності він перебував в моральному пригніченому стані і не мав умислу вчиняти адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та у зв'язку з тим, що матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_2, мав умисел на порушення вимог фінансового контролю, а саме ст. 172-6 ч. 2,ч.4 КУпАП. Він не переслідував будь-який корупційний інтерес.

Крім того, згідно з п.2 роз'яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність, виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тобто, надані суду старшим о/у Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України Геращенком В.С. матеріали та докази підтверджують відсутність у ОСОБА_2 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, а тому відсутня суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення №116, № 117, № 118 та додані до них матеріали, вислухавши пояснення особи, відносно якої складені протоколи, його представника, прокурора, суддя дійшов наступного.

За положеннями ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних злочинним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положення ст. 129 Конституції України регламентують, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року N 1700-УІІ "Про запобігання корупції", Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого діяння, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного проступку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172-6 КУпАП «неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані» тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч.4 статті 172-6. Порушення вимог фінансового контролю, «Подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п. 13 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої ", інші особи, які зобов'язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового і контролю відповідно до цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція використання особою, зазначеною у ч. 1 ;an=24">ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у ч. 1 ст. 3 цього Закону, або її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей; правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Зазначене визначення корупції узгоджується із ратифікованими Україною Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією 1993 року, Конвенцією ООН 2003 року та п. 3.22. Рішення Конституційного суду України N 21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року, в яких зазначено, що термін "корупція" означає "використання особою наданих їй службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб", а корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Таким чином, за змістом міжнародних договорів, згоду на обов'язковість яких надала Верховна Рада України, обов'язковими ознаками, за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих суб'єктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП в тому числі і за ст. 172-6 ч. 2, ч. 4 КУпАП є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди.

Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 та ч.4 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого діяння, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного проступку.

З врахуванням положень ст. 1 Закону "Про запобігання корупції", сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до наказу Київської міської митниці ДФС №148-ос від 28.02.2017 року з 01 березня 2017 року переведений на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС, займає посаду державного службовця категорії "В".

Згідно п. п. "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", посада ОСОБА_2 віднесена до суб'єктів, на яких поширюється дія вказаного Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до договору-купівлі-продажу № 3244/2017/679882 від 25.10.17 продав належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ21214, 2005 року випуску громадянину ОСОБА_4. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу за вказаним договором склала у сумі 86000 (вісімдесят шість тисяч ) гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року на суму в 6000 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу №3244/2017/690802 від 02.11.17, ОСОБА_2 в подальшому придбав автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску у громадянина ОСОБА_5. За домовленістю сторін, ціна транспортного засобу за вказаним договором склала у сумі 189000 (сто вісімдесят дев'ять тисяч ) гривень.

При цьому, ним не було повідомлено у десятиденний строк з моменту продажу транспортного засобу та придбання іншого транспортного засобу Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, що не заперечується особою. В основній щорічній декларації за 2017 рік, яку подано 16.03.18, помилково не зазначив, дані про рухоме майно. Але в цей же день 16.03.18 вніс інформацію про суттєві зміни в декларацію за 2017 рік, в якій зазначив всі необхідні відомості про рухоме майно, автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску, на яке він набув право відповідно до договору купівлі-продажу №3244/2017/690802 від 02.11.17.

Під час розгляду адміністративної справи суду не доведено наявності умислу у ОСОБА_2 на несвоєчасне подання повідомлення про зміну майнового стану та корисну мету таких дій.

У поданій до 01 квітня 2018 р. щорічній декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р. (Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; оприлюднено на офіційному веб-сайті Національного агентства із запобігання корупції) ОСОБА_2 у розділі 11 "доходи в тому числі подарунки " відображені дані щодо доходу від відчуження рухомого майна в сумі 86000 грн. та зазначена інформація декларації змін за 2017 рік, в розділі 4 «Цінне рухоме майно», де ним задекларовано транспортний засіб автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску.

Внесення у щорічній декларації за 2017 рік інформації щодо доходу від відчуження майна та внесення інформації в декларації змін про придбане майно, вказує на відсутність у ОСОБА_2 будь-якої протиправної мети та умислу на приховування інформації про рухоме майно.

Повідомлення в порядку ст. 45 ЗаконуУкраїни "Про запобігання корупції" шляхом подачі електронної декларації до НАЗК і не повідомлення в порядку ст. 52 цього Закону шляхом подачі окремої інформації до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування виключають наявність вини у формі умислу у вчиненні зазначених дій, а відтак і виключає наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_2, не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану, мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Тобто, надані суду матеріали та докази підтверджують відсутність у ОСОБА_2 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, а тому відсутня суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.

В зв'язку з викладеним, суд вважає можливим взяти до уваги позицію ОСОБА_2 та його представника про відсутність в нього умислу на вчинення правопорушення, яке полягало у неповідомленні про зміну майнового стану Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК) внаслідок продажу автомобіля ВАЗ 21214 у сумі 86000 (вісімдесят шість тисяч) гривень в жовтні 2017 року та неповідомлення про зміну майнового стану, а саме придбання ним 02 листопада 2017 року автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2004 року випуску, оскільки він задекларував вказане майно, придбане ним офіційно у щорічній декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р. та в декларації змін за 2017 рік.

Інші докази у справі не доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2,ч.4 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що дії ОСОБА_2 не містять ознак дій, пов'язаних з корупцією, не доведено наявність умислу на вчинення правопорушення, а відповідно відсутні об'єктивна та суб'єктивна сторони складу корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 та ч.4 ст. 172-6 КУпАП, отже відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження щодо останньої підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ч. 2 та ч. 4 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя С.А. Агафонов