Справа № 465/51/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 33/783/596/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 22 лютого 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, 17 грудня 2017 року, о 01:05 год. по вул.Кульпарківська, 131, у м.Львові, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 21102», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується проведеним тестом на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння №6820 «Drager» від 17.12.2017 року, чим порушив п.2.9 а ПДР України.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати таку, справу закрити або надіслати на новий розгляд.

Вважає, що вказана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Так суд не в повному обсязі з'ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні під час ознайомлення із матеріалами справи було встановлено, що окрім протоколу та медичного висновку, які судом визнано доказами у справі, відсутні будь-які необхідні документи, які би слугували доказами вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Одночасно звергає увагу на те, що вказаний медичний висновок та протокол, не можуть бути прийняті судом до уваги, як належні та допустимі докази вчинення правопорушення.

Крім цього, оформлення матеріалів огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Однак, всупереч вищевказаних вимог законодавства, поліцейськими не було запропоновано йому пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, не було складено акт огляду, не було відсторонено його від керування транспортним засобом та не передано його уповноваженій ним особі, про що свідчить відсутність відповідних документів у справі, а відтак огляд на стан сп'яніння з врахуванням вищезазначеного та положень статті 266 КУпАП, слід вважати недійсним.

Поряд з цим, під час оформлення протоколу, поліцейськими не було роз'яснено йому права та обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП, не надано можливість надати відповідні пояснення та зауваження щодо його змісту, не надано його копію, що в свою чергу передбачено положеннями статей 254 та 256 КУпАП.

Крім цього, під час оформлення протоколу було залучено свідків в неупередженості яких є сумніви.

Поряд з цим, під час розгляду справи судом першої інстанції та винесення ним постанови у справі, не було дотримано вимог статті 268 КУпАП.

Також, суд першої інстанції розглянув справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не переконавшись в тому, що є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, порушивши при цьому вимоги статті 268 КУпАП, яка в свою чергу передбачає, що справа розглядається виключно в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і може бути розглянута за її відсутності, лише тоді, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Наголошує на тому, що жодної судової повістки про прибуття до суду для участі у розгляді справи на адресу місця його проживання не надходило, постанову за результатами розгляду даної справи також вручено не було та не надіслано. Про факт позбавлення його права керування транспортними засобами, він дізнався лише 24.04.2018 року тоді, коли звернувся до канцелярії суду з метою з'ясування обставин щодо розгляду даної справи.

Звертає увагу суду також на те, що захід адміністративного стягнення, обраний судом із порушенням вимог законодавства, зокрема у вказаній постанові не зазначено жодної з обставин на підставі яких було обрано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортним засобом.

Вказане свідчить про порушення судом вимог статті 33 КУпАП, яка в свою чергу передбачає врахування під час обрання адміністративного стягнення, особи правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують відповідальність, тощо. При цьому, у матеріалах справи, та в тексті постанови відсутня будь-яка інформація про те, що дані питання судом було досліджено та враховано, зокрема у матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували його майновий стан, місце роботи, характеристику особи, сімейний стан, тощо.

З наведеного є очевидним, що розглядаючи справу суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, порушивши при цьому вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14.

У судові засідання апеляційного суду ОСОБА_2 неодноразово не з'являвся, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень у яких вказано, що 07.06.2018 року останній отримав повістку про виклик до суду на 11.06.2018 року та від 15.06.2018 року на 03.07.2018 року.

Дослідивши матеріали справи №465/51/18 та доводи апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №232737 від 17.12.2017 року (а.с.2); роздруківкою тесту на виявлення стану алкогольного сп'яніння Драгер алкотест 6820 від 17.12.2017 року який показав позитивний результат тесту 2,00 ‰.

Крім цього, поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с.6) та ОСОБА_4 (а.с.7) від 17.12.2017 року, які були присутні під час проведення тесту та підтвердили, що такий становив 2,00 ‰, а також актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4).

При цьому, не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що матеріали огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу оформлені неналежним чином та не у відповідності до чинного законодавства, оскільки під час їх складання ОСОБА_2 не висловив жодних зауважень та не зазначив у таких їх недоліків, однак на кожному документі проставив свій підпис, тим самим засвідчивши їх правильність.

Крім цього, у написаних зі слів ОСОБА_2 поясненнях, які він посвідчив своїм підписом, такий не заперечив щодо вживання ним спиртних напоїв та не спростував підозри поліцейських, що спростовує його твердження про те, що поліцейськими не було надано можливості надати пояснення та заперечити факт перебування у стані алкогольного сп'яніння.

Істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови, на що покликається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, не встановлено.

Також відсутні обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити апелянту цей строк.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 22 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В.В.Ревер