ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Місінкевич А.Л., з участю: прокурора Максимчук Л.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3, обіймаю чого посаду генерального директора ПрАТ «Обєднання прогрес», одруженого, депутата Хмельницької обласної ради

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за № 155/156 від 22.06.2018 року встановлено, що ОСОБА_1, являючись депутатом Хмельницької обласної ради і будучи відповідно до п. «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції протягом 10 ти денного терміну про суттєві зміни у майновому стані, а саме про отримання доходу в розмірі 616 550 гривень від продажу квартири, згідно договору купівлі продажу серія НХМ № 941412 від 21.12.2017 року та про отримання доходу в розмірі 105011 гривень від продажу квартири, згідно договору купівлі-продажу серія ННВ № 118658 від 06.03.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, повідомив, що він дійсно продав квартиру 21.12.2017 року та виїхав за кордон, але не встиг повернутись протягом 10 днів до України, оскільки в нього та членів його сімї був викрадений закордонний паспорт, повернувся лише в січні 2018 року, в подальшому ним було дано доручення на юриста для продажу гаража і це було здійснено ще на початку 2018 року, згодом він по роботі виїздив постійно за кордон, в березні 2018 року юрист продав гараж, він в цей час знову перебував за кордоном і про це не знав, дізнався набагато пізніше 10-ти денного строку. Умислу на ухилення від надання повідомлень НАЗК в нього не було, умислу на приховування доходів у своїх чи інтересах інших осіб не мав, він фактично по обєктивним обставинам цього не міг зробити, а в 2018 році подав щорічну декларацію та вказав про здійсненні усі угоди і лише тоді виявили дане порушення.

Суд заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, дослідивши письмові докази приходить до наступного.

Так, свій висновок про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, особа, яка складала протокол про вчинення правопорушення, зробила на підставі того, що ОСОБА_1, будучи особою, на яку відповідно п. «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України №1700 - VII «Про запобігання корупції» поширюється дія цього закону, без поважних причин не повідомив про суттєві зміни у своєму майновому стані до Національного агентства з питань запобігання корупції, у визначені строки і додавши до протоколу документи, які підтверджують продаж квартири та гаражу, а при складані протоколу не зясовано причини не дотримання положень вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» .

Згідно ч.2 ст.172-6 КУпАП, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначений перелік субєктів, на яких поширюється дія цього Закону, згідно п/п «б» п. 1 ч. 1 статті такими субєктами є депутат відповідних рад. Таким чином дана стаття визначає правопорушення щодо обов'язкового декларування доходів особами, що уповноважені на виконання функцій держави та місцевого самоврядування. З об'єктивної сторони правопорушення становить діяння у формі неподання декларації, неповідомлення/несвоєчасного повідомлення про відкриття валютного рахунку у банку-нерезиденті чи суттєвих змін майнового стану.

Примітка до ст.172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст.45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ст.172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно. Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення, а також причини що стали підставою не повідомлення, або несвоєчасного повідомлення.

Так, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства, яким визначається порядок такого інформування.

Такий порядок встановлений п. 6 розділу 2 рішення НАЗК № 3 від 10.06. 2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», згідно з яким субєкти декларування письмово повідомляють Національне агенство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом Хмельницької обласної ради і є субєктом, на який поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Показання ОСОБА_1 також узгоджуються з іншими письмовими доказами по справі.

Так, в матеріалах справи є відповідні письмові документи, що підтверджують, що 21.12.2017 року ОСОБА_1 продав за 616 550 гривень згідно договору купівлі продажу серія НХМ № 941412 від 21.12.2017 року квартиру, а 23.12.2017 року виїхав за кордон, 25.12.2017 року у нього в м. Будапешт було викрадено речі, серед яких був закордонний паспорт, що підтверджується відповідним протоколом обвинувачення № 013-/33098/2017іd, і у вязку із цим повернувся в Україну 06.01.2018 року. Таким чином ОСОБА_1 обєктивно не мав можливості подати у встановлений законом строк інформацію про суттєві зміни в майновому стані. Також відповідно до доручення від 18.01.2018 року ОСОБА_1 доручив ОСОБА_3 право продажу гаража, що останній здійснив 06.03.2018 року відповідно договору купівлі продажу серія ННВ № 118658 і продав гараж за ціною 105011 гривень. Згідно із відомостей, щодо осіб, які перетнули державний кордон України ОСОБА_1 24.02.2018 року перетнув державний кордон України і лише 09.03.2018 року повернувся до України, а згодом знов 16.03.2018 року перетнув кордон України і 17.03.2018 року повернувся в Україну. Таким чином підтверджується також покази ОСОБА_1, що він не знав про вчинення дій щодо відчуження його майна і він був за кордоном та обєктивно не мав можливості подати у встановлений законом строк інформацію про суттєві зміни в майновому стані.

Також відповідно до щорічної декларації за 2017 рік, яка подана в 23.03.2018 року ОСОБА_1 вказав, про всі угоди на підставі яких він отримав грошові кошти, що підтверджує про відсутність наміру приховувати доходи та відсутність корупційного інтересу та мотиву в останнього не було. Дані обставини підтверджуються обєктивно матеріалами справи. Факти на підставі яких був складений протокол встановлені правоохоронними органами лише 17.04.2018 року після декларування ОСОБА_1 відповідних відомостей.

Відповідно до інформаційного листа від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією», направлений судам першої та апеляційної інстанції для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Таким чином в суді встановлено, що з обєктивних причин ОСОБА_1 не повідомив про суттєві зміни у майновому стані у встановлені законодавством строки і відсутність суб'єктивної сторони адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, а саме: ставленням до наслідків, яке характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто в діях ОСОБА_1 не було умисних дій на неповідомлення або не своєчасне неподання без поважних причин до Національному агентству з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно. Оскільки, суб'єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а в протоколі про адміністративне корупційне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 про умисний характер дій останньої взагалі не зазначено і в судовому засіданні умислу ОСОБА_1 на неподання без поважних причин декларації не встановлено. Крім того, в матеріалах провадження відсутні також і дані про мету ОСОБА_1 уникнути від фінансового контролю.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозвязку, суддя вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, Законом України «Про запобігання корупції», ст., ст. 172-6, 280, 283, КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за № 686/14614/18 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушенн, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.Л. Місінкевич