Справа № 211/1064/18
Провадження № 3/211/905/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 травня 2018 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 130 ч. 2 КУпАП,-

встановила:

До Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області повторно надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 130 ч. 2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 084316 від 09.03.2018 року, ОСОБА_2 08.02.2018 року о 09.00 годин у м. Кривому Розі по вул. Дніпровське шосе, керував автомобілем марки «Ауді АЗ», реєстраційний номер НУК 999, в стані наркотичного спяніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія в КЗ «КПНД» ДОР, що підтверджується висновком лікаря № 326 від 13.03.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дану справу необхідно повернути для належного оформлення до Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною 1, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не містять належних, законних постанов суду щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, в зв'язку з чим суд позбавлений можливості вирішити питання про ступінь вини правопорушника та накладення адміністративного стягнення, передбаченого санкцією відповідної частини статті 130 КУпАП.

З огляду на вищевказане суд зазначає, що згідно з розділом І ч. 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною другої статті 130 КУпАП).

У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Так, всупереч вимогам закону до матеріалів справи не додано копії постанов судді про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які набрали законної сили.

Судом неодноразово було винесено постанови, а саме від 27.03.2018 року та 12.04.2018 року, якими справу було направлено на дооформлення, з конкретними законними вимогами суду усунути недоліки при складанні матеріалів, але з Управління надходять лише листи з наголошуваннями, поясненнями, роз"ясненнями, рекомендаціями для суду, які законодавчо не обгрунтовані, та не стосуються ні справи, ні доказування повторності вчинення адміністративного правопорушення, тому суд не може взяти листи Управління до уваги, як доказ по справі, а тим більше як доказ повторності вчиненого правопорушення за ст. 130 ч. 2 КУпАП, за яким на сообу складено протокол. А отже, постанова суду вкотре Управлінням проігнорована та не виконана.

Згідно ст. 14 Конституції України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно диспозиції ст. 130 ч. 2 КУпАП, кваліфікація правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, це повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, а повторність правопорушення згідно вищевказаної інструкції визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Картка обліку адміністративного правопорушення не являється належним та допустимим доказом повторності вчиненого правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, адже з неї не вбачається чи набрала законної сили постанова суду, чи вона оскаржена, скасована судом вищої інстанції.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (стаття 251 КУпАГІ) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам законодавства.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, вказує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р., Верховним судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення.

Враховуючи вищезазначений недолік в оформленні даної адміністративної справи, вважаю за необхідне втретє повернути адміністративний матеріал для належного оформлення.

А також суд зазначає, що ігнорування та невиконання постанови суду Управлінням, призводить до сплину строків передбачених ст. 38 КУпАП та дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уникнути відповідальності.

Керуючись ст.ст. 256, 283 КУпАП України, суд, -

постановила:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 130 ч. 2 КУпАП повернути для належного оформлення до Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1