АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

захисника − ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 інтересах ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10.11.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавлено права курування автотранспортом на строк 01 (один) рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник особи, яка притягується до відповідальності ‒ адвокат ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 10.11.2017, оскаржувану постанову скасувати і закрити провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою адвокат посилається на те, що ОСОБА_2 не повідомлявся про дату та час розгляду справи судом. На сайті Голосіївського районного суду міста Києва в списку справ, призначених до розгляду, дана справа також внесена не була. Про рішення дізнався 12.01.2018 при ознайомленні з матеріалами справи.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи. Так, водія не було проінформовано про причину зупинки, в протоколі не зазначено від якого саме огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився ОСОБА_2, у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, в той час як водія не відсторонювали від керування. На переконання адвоката, посилання в протоколі на порушення ОСОБА_2 п.2.5. ПДР України не ґрунтується на законі, оскільки цей пункт передбачає відмову водія від проходження огляду на стан сп'яніння працівника міліції. Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не узгоджуються з протоколом, вони складені на заздалегідь підготовлених бланках та написані одним почерком. При цьому суд не викликав і не допитав цих свідків.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2, 05.10.2017 о 07:00 год. в м. Києві по проспекту Глушкова, 9А керував автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координація рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України.

Першочергово судом з'ясовано питання вчасності подання існуючої апеляційної скарги.

Так, оскаржувану постанову Голосіївським районним судом міста Києва прийнято 10.11.2017. Згідно змісту оскаржуваної постанови, суд прийняв рішення про визнання ОСОБА_2 винним за ч.1 ст.130 КУпАП та наклав на останнього адміністративне стягнення за відсутності особи, яка притягується до відповідальності. Відомостей про належне повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце слухання справи відносно нього Голосіївським районним судом міста Києва, матеріали справи не містять.

Натомість, як підтверджується розпискою адвоката ОСОБА_3, копію оскаржуваної постанови від 10.11.2017 відносно ОСОБА_2 він отримав 11.01.2018, в той час як апеляційну скаргу захисник подав 19.01.2018.

Таким чином, зважаючи, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне прийняти подану захисником ОСОБА_3 апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, заслухавши пояснення ОСОБА_2щодо фактичних обставин справи та відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, п. 2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №146594 від 05.10.2017 (а.с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 2-3), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, витребуваного на судом, які в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_2 керував автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння і відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, пояснення ОСОБА_2, надані безпосередньо в суді апеляційної інстанції, що він не вживав наркотичних засобів, а почервоніння очей викликане перенесеним оперативним втручання на очах, в той час як проходити огляд у медичному закладі останній відмовився так як був дуже стомлений, − на переконання суду підтверджують порушення водієм вимог п.2.5. ПДР України.

Щодо тверджень апеляційної скарги захисника про безпідставну, як на його думку, зупинку інспектором поліції ОСОБА_2, то вказане не є предметом даного судового розгляду, поза як підставою даного судового провадження є протокол про адміністративне правопорушення, складений на водія ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, необґрунтованими є також і твердження сторони захисту про незазначення в протоколі про адміністративне правопорушення того, який саме огляд водій мав проходити та у який спосіб, оскільки п.2.5. ПДР України, якими ОСОБА_2 зобов'язаний був керуватись як учасник дорожнього руху, регламентує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, є взаємовиключним з самим правопорушенням, яке ставиться в вину ОСОБА_2 ‒ відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Невирішення поліцейськими питання про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом після складання працівниками поліції протоколу, не спростовує самого факту ігнорування водієм положень ПДР України, за яке передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання в протоколі на те, що п.2.5. ПДР України передбачає відмову проходження огляду на стан сп'яніння працівника міліції, при тому, що протокол складав поліцейський, є неспроможними, поза як на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення від 05.10.2017 на ОСОБА_2 діяла нова редакція п.2.5. ПДР України (зміни внесені Постановою КМУ від 22.03.2017 № 161).

Стосовно посилань адвоката на те, що пояснення свідків складені на заздалегідь підготовлених бланках, то будь-яких застережень щодо неможливості використання працівниками поліції надрукованих бланків при відібранні пояснень у свідків в справах про адміністративні правопорушення, закон не містить.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було допитано свідків, то таке клопотання з огляду на розгляд судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_2, не заявлялось, а отже суд, з урахуванням принципу змагальності сторін розглядав справу на підставі матеріалів, які надійшли з УПП в м.Києві.

Таким чином, враховуючи, що доводи апеляційної скарги захисника в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 10.11.2017 та закриття провадження по справі відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10.11.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАПз накладенням на нього відповідного адміністративного стягнення, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов