1Справа № 335/6288/18 3/335/1135/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про притягнення до адміністративної відповідальності

04 липня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя районного суду м. ЗапоріжжяОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово не працюючого, студента, громадянина ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2018 року о 07 годині 00 хвилин, в м. Запоріжжі на перехресті бул. Шевченко та вул. Перемоги, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «BMW 320», номерний знак FNR 367, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру та не витримав безпеку швидкості, внаслідок чого скоїв наїзд на дерево, чим порушив п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль пошкоджено, завдано матеріальних збитків, гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судові засідання, призначені на 03.07.2018 року та 04.07.2018 року, не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином - судовими повістками, направлених за адресою його місця проживання, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення.

У протоколі серії БД № 411940 від 29.05.2018 року зазначено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута у Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, про що ОСОБА_2 під підпис було ознайомлено.

Враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності була обізнана про складення відносно неї протоколу, достеменно знала, що її будуть викликати до суду на розгляд справи, повістки не отримала, існують підстави вважати, що вона свідомо ухилялася від отримання викликів до суду.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

В той же час, законом не передбачено наслідків ухилення від отримання повістки.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, особливу небезпечність розглядуваного адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про можливість застосування аналогії закону до процедури виклику правопорушника.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини.

Законодавство про адміністративні правопорушення не містить заборони на використання аналогії закону.

У найближчій галузі права кримінальному міститься заборона застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією (ч. 4 ст. 3 КК України). Проте, у кримінальному процесуальному законі аналогію не заборонено.

Таким чином, ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, в разі неявки особи, що притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання без поважних причин, справа про адміністративне правопорушення може розглядатись без її участі. Заяв та клопотань від ОСОБА_2 суду не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути дану справу без його участі, на підставі матеріалів, які є у справі.

До того ж, суд зауважує, що сторони у справі повинні з належною повагою ставитись до суду та інших сторін у спорі. Проте, ОСОБА_2 порушив принцип добросовісності здійснення своїх процесуальних прав та неналежно виконував свої процесуальні обовязки.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП. Обставини відображені у протоколі про адміністративне правопорушення від 29.05.2018 року знайшли своє ствердження в судовому засіданні.

Протокол складений за наявності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 124 КУпАП, що підтверджується матеріалами за повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також іншими матеріалами справи.

З аналізу вищевказаних документів, суд вбачає, що ОСОБА_2 під час руху транспортного засобу, призміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру та не витримав безпеку швидкості, внаслідок чого скоїв наїзд на дерево, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншогомайна.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у відповідності зі ст. 33 КУпАП враховуються характер вчиненого ним правопорушення, яке представляє підвищену небезпеку для оточуючих; його особу, який не працює, є студентом, його ступінь вини, сімейний та майновий стан тощо.

Враховуючи встановлені обставини та особу яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ст. 124 КУпАП без позбавленням права керування транспортним засобом, що буде згідно ст. 23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні ОСОБА_2 в дусі додержання законів, а також запобіганнявчиненню нових правопорушень як самим ОСОБА_2, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 124, 279, 283-285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на нього стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 340 (триста сорок) гривень, у дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.О. Макаров