П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2018 Справа №607/4607/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління держапраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, приватного підприємця, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 здійснюючи підприємницьку діяльність за адресою вул.Морозенка, 25, с.Біла Тернопільський район упродовж грудня 2017 року лютого 2018 року, вчинив адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: ч.1,2 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не раніше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Підприємець ОСОБА_1 упродовж грудня 2017 року лютого 2018 року виплачував заробітну плату найманим працівникам єдиним платежем, без виплати авансу. Зокрема, заробітна плата за грудень 2017 року виплачена 31.12.2017р., за січень 2018р. -31.01.2018р., за лютий 28.02.2018р. Нарахування доплати за роботу у святкові дні: 25.12.2017р. та 01 і 07.01.2018р. проведена у березні 2018р. Нарахування індексації заробітної плати працівникам за грудень 2017р. також проведена у березні 2018р. Виплату проведено 02.03.2018р.

Частиною 2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» визначено, що роботодавець зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи.

Згідно розкладом руху автобусів на маршруті №8 передбачено рейси після 22 год., однак у табелях обліку робочого часу «нічні години» у табелях обліку робочого часу водіїв за грудень 2017р., січень і лютий 2018р. не відображені. Окрім цього, у табелях обліку робочого часу за грудень 2017р. і 2018р. не відображено «святкові» дні, хоча водії працювали 25.12.2017р, 01 і 07.01.2018р.

Статтею 74 КЗпП України визначено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, а також за трудовими договорами у фізичної особи, надаються щорічні (основні та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи і заробітної плати.

ФОП ОСОБА_1 не надав документів, що підтверджували факт надання відпусток найманим працівникам у 2017р.

Частиною 1 ст.116 КЗпП України, визначено: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Водій ОСОБА_2 був звільнений 24.11.2017р., в день звільнення він працював, однак належні йому 456, 82 грн., були виплачені 30.11.2017р.

Аналогічне правопорушення мало місце при звільненні водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у грудні 2017р.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України, визначено: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, зазначених в ст.116 цього Кодексу працівникові повинні виплачувати його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Остаточній розрахунок із водіями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проведено 30.11.2017р. відповідно, про те середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку їм не виплачено.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №19-01-74/009 від 07.03.2018р. ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення №19-01-74/009 від 07.03.2018р.; витягом з акту перевірки №19-01-74/014.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують або помякшують відповідальність у вчиненому правопорушенні, суд, вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.40-1, 41, 268, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі (30) тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 грн. в дохід держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Дуда О.О.