Провадження № 33/772/559/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Мішеніна С. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 р. м. Вінниця

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративне правопорушення Апеляційного суду Вінницької області Мішеніна С.В,

за участю прокурора - Каменяр С.В.

захисника ОСОБА_6

зі секретарем Міхневич І.А.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Лисенка В.О. на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2018 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого начальником Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2018 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП.

Як зазначено у постанові, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 4-2018 від 22.05.2018 року полковник поліції ОСОБА_4 будучи на посаді старшого оперуповноваженого УКР ГУНП у Вінницькій області, являючись відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме придбання автомобіля «SKODA-OCTAVIA», 01.07.2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2018 року, прийняти нове рішення, яким визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП України та накласти стягнення в межах санкції даної статті.

Вимоги мотивовано тим, що постанова суду є необґрунтованою, оскільки прийнята з порушенням норм процесуального права, без повного, всебічного з'ясування всіх обставин адміністративної справи, чим порушено ст. 245, 251, 252 КУпАП.

Прокурор вважає, що твердження суду про закриття провадження у зв'язку з відстуністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення є помилковим.

У постанові суді від 15.06.2018 року відсутні обгрунтування про підстави відсутності у ОСОБА_4 обов'язку не подавати відповідне повідомлення про зміну в майновому стані, вказана позицію суду дозволяє взагалі не виконувати вимоги ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», легалізує його неправомірну діяльність.

Під час апеляційного розгляду прокурор Каменяр С.В. підтримала апеляційну скаргу, виходячи з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч.1 ст.55 Конституції України, вважає, що апеляційна скарга підлягає розгляду, просила задоволити з підстав наведених у апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили повернути апеляційну скаргу прокурору в зв'язку з відсутністю у прокурора права на апеляційне оскарження.

Вислухавши пояснення прокурора Каменяр С.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, захисника ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Дійсно ч.1 ст. 250 КУпАП, на яку у апеляційній скарзі посилався прокурор, передбачено, що прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 172-4 - 172-9 КУпАП участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Стаття 250 КУпАП, на яку посилався прокурор, викладена в редакції Закону України №221-V11 від 18.04.2013 року, проте в подальшому повноваження прокурора були змінені Законом України «Про прокуратуру» № 1697- V11 від 14.10.2014 року.

Внесені зміни відповідають повноваженням прокурора, які визначені у розділі 1V Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

При цьому законодавцем не були внесені зміни до ст.250 КУпАП, яка знаходиться не в Главі 24 «Оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення», а в Главі 18 КУпАП України «Основні положення».

Частиною 2 ст. 294 КУпАП визначено вичерпний перелік осіб, які мають право апеляційного оскарження, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник.

Згідно ч.2 ст. 294 КУпАП зі змінами, внесеними Законом України від 16.03.2017 № 1952-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, тобто при здійсненні нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів виключно при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

В інших випадках, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, дана справа ніяким чином не пов'язана із застосуванням заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи ОСОБА_4

Тому, в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП та ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Виходячи із загальних положень про дію у часі та дію спеціального закону по відношенню до загального, суд приходить до висновку, що апеляційному суду слід керуватися ст. 287, ст. 294 ч.2 КУпАП України, які не передбачають право прокурора на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення , якщо нею не застосовано до особи захід примусового характеру, пов'язаний з обмеженням особистої свободи, оскільки ці норми відповідають повноваженням прокурора, визначеним самим Законом «Про прокуратуру», яким не надано прокурору право на апеляційне оскарження постанови у справах про адміністративне правопорушення.

Положення ст. 250 КУпАП викладені з урахуванням повноважень прокурора, які йому надавав попередній Закон «Про прокуратуру», з прийняттям нового Закону ці повноваження втрачають силу, оскільки діє спеціальний закон, який прийнятий пізніше.

Статтею 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закон «Про прокуратуру» не наділяє прокурора повноваженнями на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (рішення «Щокін проти України»).

Посилання прокурора на наявність у нього права на оскарження постанови суду в справі про адміністративне правопорушення, виходячи з загальних конституційних засад судочинства та положень ст.6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не може бути визнано обгрунтованим.

Ухвалою Конституційного суду України № 49-у/2015 від 08.12.2015 року, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою, усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку Верховною радою України, як єдиним органом законодавчої влади в Україні.

До цього часу неузгодженості в КУпАП законодавчим органом не усунуті.

З огляду на викладене вимоги прокурора про розгляд апеляційної скарги, в якій ставиться питання про значне погіршення становища особи, відносно якої прийняте рішення районним судом про закриття справи, не відповідає наведеним вище вимогам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, апеляційна скарга подана прокурором на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2018 року, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП підлягає поверненню прокурору, у зв'язку з відсутністю у прокурора права на апеляційне оскарження даного судового рішення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2018 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_4 повернути прокурору.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області С.В. Мішеніна

Суддя : /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя: