Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №33/778/228/18Головуючий у 1-й інстанції Зарютін П.В.
Єдиний унікальний №336/911/18Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області Гончар О.С., за участі ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 березня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду, 20.02.2018 року о 19 год. 35 хв. ОСОБА_2 в м.Запоріжжі у дворі будинку №2 «Б» по вул.Нижньодніпровській, керуючи автомобілем «Пежо», держномер НОМЕР_1, здійснив зіткнення з автомобілем «Мітсубісі», держномер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, та місце події залишив, чим порушив вимоги п.2.10 (а) Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 визнано винним за ст.122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, посилаючись на те, що правопорушення він вчинив в стані крайньої необхідності.

Заслухавши ОСОБА_2, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однією з умов дії особи в стані крайньої необхідності є те, що така небезпека за конкретних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною ніж відвернена.

Під час перегляду справи в апеляційному порядку ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю та суду пояснив, що він працює водієм у КУ «Запорізька станція ШМД» ЗОР. 20.02.2018 року приблизно о 19.20 год. він з реанімаційною бригадою №101 на автомобілі «Пежо», державний номер НОМЕР_1 виїжджав на виклик на адресу: АДРЕСА_2 для надання медичної допомоги дитині. Згодом було прийнято рішення про транспортування дитину до Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні №5.

Коли він почав на автомобілі здавати заднім ходом у продовж всього будинку, на розвороті зробив дотичне зіткнення з автомобілем «Мітсубісі». Оскільки ситуація була критичною і загроза життю дитини реально існувала, то він був вимушений залишити місце ДТП.

Для перевірки доводів апеляційної скарги з КУ «Запорізька станція ШМД» ЗОР на запит апеляційного суду надано відповідь та карту виїзду швидкої медичної допомоги №1984 від 20.02.2018 року, згідно якої 20.02.2018 року о 19 год. 40 хв. на адресу АДРЕСА_2 виїжджала на виклик бригада №101 підстанції ШМД спеціалізованих бригад на чолі з водієм ОСОБА_2

О 21 год.15 хв. цією ж бригадою до Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні №5 був доставлений ОСОБА_4 віком 1 рік 6 місяців, з діагнозом «гострий ларингіт».

Після проведення всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_2 п.2.10 (а) Правил дорожнього руху України вчинено ним в стані крайньої необхідності, оскільки останній діяв в інтересах дитини, для відвернення негативних наслідків, які б могли статися у разі ненадання їй своєчасної медичної допомоги.

Заподіяна ним шкода у виді порушення п.2.10 (а) Правил дорожнього руху України є менш значною, ніж відвернена шкода у виді ненадання дитині своєчасної медичної допомоги.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності, а тому у відповідності до п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 в цій справі скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар