Справа № 488/884/18 12.07.2018 12.07.2018 12.07.2018
Єдиний унікальний номер судової справи 488/884/18
Номер провадження 33/784/310/18 Головуючий у місцевому суді: Кутурланова О.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року місто Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 11 червня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого експедитором у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Максима» та який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корабельного районного суду міста Миколаєва встановлено, що 11 березня 2018 року приблизно о 15:00 годині водій ОСОБА_3, в місті Миколаєві по вулиці Гагаріна, біля будинку №112, керував транспортним засобом - автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка яка не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду в передбаченому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 11 червня 2018 року та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, на підставі п.7. ч.1. ст.247 КУпАП.

Вважав, що судом при винесені оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог законодавства.

Зазначав, що він не керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння, не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та цей факт не підтверджено поліцейськими. Навпаки, з відеозапису, який здійснювався працівниками поліції, вбачається, що він погодився пройти огляд у медичного закладі.

Вказував на те, що після того як він поїхав із поліцейськими до медичного закладу, останні за допомогою психологічного тиску, погроз та обману змусили підписати його протокол про адміністративне правопорушення.

Також пояснював, що в подальшому у присутності свідків, які підписали письмові пояснення йому не пропонувалось пройти огляд у медичному закладі, та свідкам взагалі не було роз'яснено ані в чому саме його підозрюють, ані які саме наявні в нього ознаки наркотичного сп'яніння.

Зазначав, що висновки суду не відповідають матеріалам справи, поясненням свідків у судовому засіданні та відеозапису, який здійснювався працівниками поліції.

Крім того, посилався на порушення районним судом його права на захист та справедливий суд, оскільки справу розглянуто без його участі та про останнє судове засідання він та його захисник не були повідомлені належним чином.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з'ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у даній постанові суду.

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 Правил дорожнього руху України єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють вищеназваними Правилами.

За п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п.п. «б», «д» п.2.3, п.п. «а» п.2.9 та п.2.5 вищезазначених Правил водій механічного транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов'язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

У зв'язку з цим, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п.2,3,4,6,7,8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія БД №094651, 11 березня 2018 року приблизно о 15:00 годині водій ОСОБА_3, рухаючись по вулиці Гагаріна, біля будинку №112 міста Миколаєва, керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння.

Від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на відеозапис, згідно якого видно, що він погодився пройти медичний огляд, суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_3 належними доказами не доведено, що після цього він не змінив думки та не відмовився від такого огляду. Та навпаки, факт відмови у подальшому від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров'я підтверджено письмовими поясненнями свідків та протоколом про адміністративне правопорушення, з яким під підпис був ознайомлений ОСОБА_3 При цьому жодних зауважень щодо процедури складання протоколу та відомостей, які містяться в ньому, ОСОБА_3 у протоколі не зазначив.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків місцевий суд вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об'єктивно підтверджено письмовими поясненнями двох свідків, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

При прийнятті судового рішення, суд обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах адміністративної справи та є доказами вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж свідок ОСОБА_6, який є працівником поліції, що складав протокол про адміністративне правопорушення, також підтвердила в судовому засіданні місцевого суду обставини, викладені в протоколі. При цьому зазначала, що спочатку ОСОБА_3 дійсно погодився пройти медичний огляд на стан сп'яніння в медичній установі, але потім відмовився від проходження такого огляду. Факт відмови ОСОБА_3 від проходження медичного огляду було зафіксовано в протоколі у присутності двох свідків.

Згідно з положенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, а його проведення та фіксація результату або відмови здійснюється у відповідності до розділу ІІ цієї Інструкції.

Отже, протиправною є відмова водія від проходження огляду на стан сп'яніння тільки у випадку пред'явлення до нього законної вимоги поліцейськими щодо його проходження при наявності ознак такого стану.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що матеріали адміністративної справи не містять жодного доказу, підтверджуючого, що він під час зупинки працівниками поліції перебував у стані наркотичного сп'яніння, що на його думку свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є безпідставними та спростовуються матеріалами адміністративної справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 було складено за ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Отже, оскільки сам факт відмови від проходження медичного огляду в медичній установі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу того, що патрульні використовували психологічний тиск на нього, через який йому довелось підписати протокол про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження, адже жодного тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_3 в суді не було встановлено та дії інспекторів в повній мірі відповідали вимогам Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 та його захисника, то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність ОСОБА_3, але його процесуальні права, в тому числі права на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.

Так, при розгляді справи в апеляційному суді останній отримав можливість в повному обсязі реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, та скористатися ними. А тому розгляд справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не вплинув на правильність прийнятого рішення і не може бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження.

Що ж стосується посилань в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи інформації щодо причин зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3, то вказана обставина, сама по собі, не може служити підставою для висновку про те, що оскаржувана постанова суду є незаконною, оскільки навіть якщо припустити, що підстав для зупинки транспортного засобу дійсно не було, водій ОСОБА_3, як під час оформлення відповідних матеріалів про адміністративне правопорушення, так і після цього, не ставив під сумнів правомірність дій співробітників патрульної поліції та не оскаржував їх у встановленому законом порядку.

Посилання ОСОБА_3 на те, що на момент розгляду у апеляційному суді справи про адміністративне правопорушення закінчився строк накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки в даному випадку, такий строк дотримано судом першої інстанції, а законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції перевіряється станом на дату його ухвалення.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Суд також враховує, що вчинене ОСОБА_3 правопорушення має підвищену суспільну небезпеку, як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що ОСОБА_3 дійсно відмовився від проходження медичного огляду на з'ясування стану сп'яніння.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_3 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 11 червня 2018 року відносно ОСОБА_3 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Т.В. Серебрякова