АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/247/18 Номер провадження 33/786/622/18Головуючий у 1-й інстанції Лизенко І. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 03 травня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352, 40 грн. в дохід держави.

Постановою судді Апальков В.О. визнаний винуватим в тому, що він 24.02.2018 року о 12.55 год. по вул.Полтавська в м.Карлівка Полтавської області керував транспортним засобом „ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в Карлівській ЦРЛ. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.9(а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Вказує, що розгляд справи проведено за його відсутності, при цьому він належним чином про дату, місце та час розгляду повідомлений не був. Зазначає, що до адміністративної відповідальності його притягнуто безпідставно, оскільки транспортним засобом не керував.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про необхідність її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у звязку з чим прийшов до помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Отже, обовязковою ознакою складу даного правопорушення є керування особою транспортним засобом.

Разом з тим, факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом жодним чином не доведено.

Під час розгляду справи у апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив, що він вживав алкогольні напої у кафе, автомобіль у цей час був припаркований біля вказаного закладу. Керувати автомобілем не планував, викликав товаришів, які мали доставити автомобіль до місця стоянки. Коли чекав у автомобілі своїх знайомих, до нього підійшли поліцейські та направили до медичного закладу для проходження огляду на стан спяніння.

Із пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він вживав спиртні напої разом із ОСОБА_2 та що останній керував транспортним засобом. Однак, безпосередньо перед тим, як до них підійшли поліцейські і зафіксували стан спяніння ОСОБА_2, зі слів свідка, вони лише планували їхати на автомобілі.

Інші свідки, які були б на місці події та могли б повідомити про обставини керування транспортним засобом, відсутні. Відеозапис із камер спостереження, із нагрудних камер поліцейських чи із автомобіля патрульного екіпажу, на якому були б зафіксовані обставини руху, зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_2 на місці події, до матеріалів справи не приєднані і про наявність таких доказів суду інформації не надано.

Таким чином, висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, не ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

Крім того, відповідно до п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ № 1452/7356 від 09.11.2015, огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з ч.3 ст.266 КпАП України у разі незгоди водія на проведення огляду на стан спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що огляд водія на стан спяніння у закладі охорони здоровя проводиться лише в разі його відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Із пояснень ОСОБА_2 вбачається, що йому ніхто не пропонував пройти огляд на стан спяніння на місці події і він не відмовлявся від проходження такого огляду, а тому у поліцейських були відсутні підстави для направлення його до закладу охорони здоровя для проходження огляду.

Свідки, що могли б засвідчити відмову водія від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки, відсутні. ОСОБА_4 про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння в своїх поясненнях не вказує. В той же час, присутність двох свідків, які засвідчують відмову водія від проходження огляду на стан спяніння, згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, є обовязковою.

Враховуючи вищезазначене, постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 03 травня 2018 року щодо нього скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська