АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1348/17Суддя 1 інстанції Дудіков А. В.
Номер провадження 33/774/129/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

03 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3; ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Цією постановоюпровадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції послався на некоректність протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та, за відсутності належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, дійшов висновку про необхідність закриття справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою, представник ОСОБА_4- адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу та ставить питання про скасування постанови і винесення нової постанови, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, також просить поновити строк на апеляційне оскарження цієї постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що строк пропущений з поважної причини, оскільки, незважаючи на подане клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_4 і його представника, а копія постанови отримана 26 березня 2018 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначив, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не ґрунтуються на обставинах справи.

Адвокат вважає, що закриття провадження в справі з підстав відсутності події адміністративного правопорушення є незаконним, оскільки ДТП, в результаті якого транспортні засоби під керуванням водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 отримали пошкодження, мало місце.

Також вказує, що суд, як на доказ невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, безпідставно послався на висновок експерта № 817а від 23.01.2018, який не є категоричним і, без наведення у постанові мотивів, не взяв до уваги висновок експертного дослідження №9/10.1-2 від 07.03.2017, згідно, якому в діях ОСОБА_2 встановлена невідповідність вимогам п.п.12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР України, які знаходяться в причинному зв'язку з ДТП. Адвокат зазначає, що у вищенаведеному висновку від 23.01.2018 відображена технічна необґрунтованість пояснень водія ОСОБА_2 При цьому, вказує, що у поясненнях ОСОБА_2 зазначено про те, що він, наближаючись до перехрестя рухався зі швидкістю 70 км/год., і за 200 м виявив автомобіль «Порше Каєн», який рухався приблизно по центру половини дороги та зупинився на перехресті з увімкненим лівим поворотом, тому вважає, що, з огляду на те, що проїзна частина дороги в напрямку руху автомобіля ОСОБА_2 має тільки дві смуги руху (згідно схеми ДТП - шириною 6,8 м), автомобіль «Порше Каєн» знаходився у межах смуги руху автомобіля керованого ОСОБА_2, у зв'язку з чим, він повинен був оцінити автомобіль під керуванням водія ОСОБА_4 як перешкоду для руху та діяти відповідно до вимог пунктів 12.3, 12.4 та 12.9 ПДР, а суд це не взяв до уваги.

Окрім того, представник ОСОБА_4 вказує, що ОСОБА_2 мав об'єктивну можливість оцінити дорожню обстановку та виявити небезпеку для руху, однак проявив бездіяльність, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення транспортних засобів, чим порушив вимоги п.1.5 ПДР України. При цьому звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 зазначені порушення ним саме п.п.1.5, 12.3, 12.4, 12.9 ПДР, однак суд, незважаючи на докази, наявні в матеріалах справи, безпідставно визнав протокол некоректним.

Також адвокат зазначає, що суд необґрунтовано взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 і його цивільної дружини ОСОБА_6, які зацікавлені у вирішенні справи на їх користь, при цьому, безпідставно критично оцінив показання свідка ОСОБА_7, який дав достатньо чіткі пояснення з приводу ДТП. При цьому, суд незаконно визнав неналежним доказом пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що він є зацікавленою особою, тоді як ОСОБА_4 є потерпілим у цій справі, оскільки в результаті ДТП пошкоджено його автомобіль чим завдані значні майнові збитки, тому його пояснення являються належним доказом.

Окрім того, вказує, що судом не зазначено, які саме докази, наявні в матеріалах справи одержані незаконним шляхом, і вважає, що сукупність доказів, які містяться в справи повністю підтверджують винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В запереченнях на подану апеляційну скаргу, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, просить скаргу залишити без задоволення, а постанову - без змін. Вважає, що суд першої інстанції правильно дослідив та оцінив всі обставини справи й надані докази; повно, всебічно розглянув справу, постановивши законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання про поновлення строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу в повному обсязі, просили їх задовольнити з наведених підстав.

ОСОБА_2 і його захисник ОСОБА_8 кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили постанову залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З журналу судового засідання видно, що ОСОБА_4та його адвокат ОСОБА_5 не були присутніми в суді першої інстанції 15 березня 2018 року при оголошенні постанови та копію постанови адвокат отримав 26 березня 2018 року і оскаржив її з порушенням встановленого законом 10-денного строку, оскільки, звернувся до суду з апеляційною скаргою 30 березня 2018 року, тоді як строк на оскарження сплинув 26 березня 2018 року.

Апеляційний суд, враховуючи відсутність у матеріалах справи будь-яких відомостей, які б свідчили про направлення і отримання ОСОБА_4або його представником копії судового рішення, з метою забезпечення доступу до правосуддя, дійшов висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_4та ОСОБА_5 строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови й розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

При цьому, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Апеляційним переглядом встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та відсутність в його діях складу цього правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними і дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами у їх сукупності, яким дана правильна юридична оцінка.

Відповідно до ст.124 КУпАП об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Для наявності і діях особи складу цього правопорушення потрібно встановити причинний зв`язок між діями, або бездіяльністю водія, які суперечать ПДД України, та наслідками у вигляді зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП вислухав пояснення ОСОБА_2, його представника, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9, дослідив письмові докази у справі.

Так, у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.02.2017 та схеми до нього зазначено місце зіткнення транспортних засобів, яке розташоване в місці зламу між слідами L1 та L2, а також місце розташування пошкоджених автомобілів "Chevrolet Aveo" та"Porsche Cayenne" після зіткнення, яке знаходяться в межах проїзної частини дороги (а.с.7-9).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №152475 від 17.03.2017 слідує, щоводій ОСОБА_2, 21 лютого 2017 року о 15.00 год. в м. Кривий Ріг по об'їзній дорозі, керуючи автомобілем "Chevrolet Aveo" н.з. НОМЕР_1 на регульованому автоматичному світлофорі перехрестя з вул. Лісового, рухаючись на зелений (дозволений рух) сигнал світлофора, маючи об'єктивну можливість оцінити дорожню обстановку, а також маючи об'єктивну можливість виявити небезпеку для руху, проявив бездіяльність до дорожньої обстановки, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та допустив зіткнення з автомобілем "Porsche Cayenne" н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, який виконував маневр повороту ліворуч у бік мкр. Східний. Внаслідок ДТП дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинили матеріальний збиток, а пасажир автомобіля "Chevrolet Aveo SF 69 У ЗНТ" ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.1.5; 12.3; 12.4; 12.9Б ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.1).

Також, з протоколу видно, що ОСОБА_2 був ознайомлений з його змістом, та власноруч зазначив у протоколі свою незгоду у порушенні ним правил дорожнього руху, вказавши, що винним в ДТП вважає іншого водія ОСОБА_4 (а.с.2, т.1).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що хоча у протоколі і вказано, що водій ОСОБА_2 рухався з перевищенням дозволеної швидкості, проте протокол не містить відомостей, з якою саме швидкістю рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_2, та якими саме доказами це підтверджується, яку дорожню обстановку не врахував водій, що потягло за собою зіткнення та пошкодження транспортних засобів, коли виникла небезпека для руху ОСОБА_2 яку він об'єктивно міг виявити та зреагувати на неї, а також, які конкретно чинники щодо порушення правил дорожнього руху потягли зіткнення транспортних засобів з вини вказаного водія.

При цьому, суд апеляційної інстанції згоден і з висновком суду про те, що протокол про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності не містить відомостей щодо свідків, які б могли підтвердити, що водій ОСОБА_2 в день події, керуючи автомобілем "Chevrolet Aveo" на регульованому автоматичному світлофорі мав об'єктивну можливість оцінити дорожню обстановку та мав об'єктивну можливість виявити небезпеку для руху, однак проявив бездіяльність до дорожньої обстановки, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у зв'язку з чим допустив зіткнення з автомобілем "Porsche Cayenne" під керуванням водія ОСОБА_4, який виконував маневр повороту ліворуч, що безперечно ставить під сумнів обставини, викладені у ньому.

З постанови від 08 серпня 2017 року вбачається, що суд задовольнив клопотання захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_11 та призначив у справі судову автотехнічну експертизу, виконання якої доручив експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в розпорядження, яких були надані всі матеріали справи (а.с.111-113, 115). Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 під час розгляду цього клопотання не заперечував проти його задоволення (а.п.111-112,164).

Суд, за результатами проведення цієї експертизи, дослідивши висновок експерта №817а від 23.01.2018, встановив, що в діях водія автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_2 не вбачається невідповідності вимогам п.12.3 ПДР, і хоча в його діях, і вбачається невідповідність вимогам п.12.4 ПДР, проте дана невідповідність не знаходитися з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди, тоді, як в діях водія автомобіля «Porsche Cayenne» ОСОБА_12 вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1, 10.4 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди ( а.с.138-139).

Підстав недовіряти висновку експерта у суду не було, оскільки експертиза була проведена компетентним спеціалістом, який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, якому на дослідження судом було надано єдиний комплекс вихідних даних, які містяться в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про належність і допустимість, як доказу, висновку експерта №817а від 23.01.2018, оскільки він зроблений експертом з урахуванням усіх обставин встановлених у протоколі про адміністративне правопорушення, протоколі огляду місця події і схемі до нього, письмових пояснень водіїв, які вони давали одразу після скоєння ДТП, та інших, наявних в матеріалах справи доказах.

Не залишено судом першої інстанції без уваги і надано належну оцінку й письмовим поясненням іншого учасника ДТП ОСОБА_4 про те, що він їхав у лівому ряду та при повороті ліворуч, в нього в'їхав автомобіль ОСОБА_2, оскільки вони мають упереджений характер, так, як ОСОБА_4 є зацікавленою особою у притягненні ОСОБА_2 до відповідальності. Окрім того, пояснення ОСОБА_4 спростовуються висновком експерта №817а від 23.01.2018, де зазначено, що на момент виконання маневру повороту ліворуч автомобіль «Porsche Cayenne» під керуванням водія ОСОБА_4 знаходився правіше від смуги руху автомобіля «Chevrolet Aveo» під керуванням водія ОСОБА_2

Також, суд критично поставився до пояснень свідка ОСОБА_9, з огляду на те, що цей свідок не був присутній ні під час складання протоколу огляду місця події і схеми до нього, не надавав пояснення на місці ДТП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Дослідженням доказів, наявних в матеріалах справи встановлено, що суд належним чином дотримався норм матеріального і процесуального права, правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином проаналізував зібрані докази та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР, які б знаходилися у причинному зв'язку з виникненням події цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, викладений у постанові суду першої інстанції висновок про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, поза розумним сумнівом, й, відповідно, відсутність в його діях складу цього правопорушення, є вірним.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не взяв до уваги висновок експертного дослідження №9/10.1-2 від 07.03.2017, згідно, якому в діях ОСОБА_2 встановлена невідповідність вимогам п.п.12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР України, які знаходяться в причинному зв'язку з ДТП, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки це дослідження проведено не у відповідності до вимог ст.273 КУпАП, та експерта, який проводив дослідження, не було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, тоді, як висновок експерта №817а від 23.01.2018, на який посилається суд, зроблено на підставі постанови, компетентним спеціалістом, який був попереджений про кримінальну відповідальність і якому на дослідження судом було надано всі відомості, які містяться в матеріалах справи.

Доводи скарги про те, що ОСОБА_2 у своїх поясненнях вказував, що, наближаючись до перехрестя, рухався зі швидкістю 70 км/год., і за 200 м. виявив автомобіль «Порше Каєн», який рухався приблизно по центру половини дороги та зупинився на перехресті з увімкненим лівим поворотом, з огляду на те, що проїзна частина дороги в напрямку руху автомобіля ОСОБА_2 має тільки дві смуги руху шириною 6,8м., автомобіль «Порше Каєн» знаходився у межах смуги руху автомобіля керованого ОСОБА_2, у зв'язку з чим останній повинен був оцінити автомобіль ОСОБА_4 як перешкоду для руху, та діяти відповідно до вимог пунктів 12.3, 12.4, 12.9 ПДР, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються висновком експерта №817а від 23.01.2018, яким, встановлено, що на момент виконання маневру повороту ліворуч автомобіль «Porsche Cayenne» знаходився правіше від смуги руху автомобіля «Chevrolet Aveo» під керуванням ОСОБА_2

Щодо доводів про те, що суд незаконно визнав неналежним доказом пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що він є зацікавленою особою, та безпідставно взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 і його цивільної дружини ОСОБА_6, які зацікавлені у вирішенні справи, а також критично оцінив показання свідка ОСОБА_7, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими виходячи з такого.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Письмові пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_4, в яких він зазначав, що їхав в лівому ряду та при повороті ліворуч, в нього в'їхав автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2",суд першої інстанції належним чином оцінив у сукупності з іншими доказами, про що зазначив у постанові. При цьому слід зазначити, що неспроможність письмових пояснень водія ОСОБА_4 щодо механізму розвитку події ДТП, про що йдеться в постанові, підтверджується висновком експерта №817а від 23.01.2018., яким після аналізу протоколу та схеми огляду місця ДТП, фотолюстрацій, характеру пошкоджень автомобілів було встановлено, що на момент виконання маневру повороту ліворуч автомобіль «Porsche Cayenne» під керуванням водія ОСОБА_4 знаходився правіше від смуги руху автомобіля «Chevrolet Aveo» під керуванням водія ОСОБА_2

Доводи скарги про те, що суд безпідставно визнав протокол некоректним, і не зазначив у постанові які саме докази одержані незаконним шляхом, а сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, повністю підтверджують винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються вищенаведеним й матеріалами справи.

Отже при розгляді справи судом порушень ст.ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та рішення щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення мотивував належним чином.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скарги адвоката ОСОБА_5 в тій частині, що закриття провадження в справі з підстав відсутності події адміністративного правопорушення не відповідає дійсності, оскільки наявними у справі доказами підтверджено факт події - дорожньої транспортної пригоди, яка сталася 21 лютого 2017 року о 15.00 години і в результаті якої, транспортні засоби, під керуванням водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 отримали механічні ушкодження, а пасажир ОСОБА_6 тілесні ушкодження, тому у цій частині постанова, відповідно ст.294 КУпАП, підлягає зміні.

У контексті вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність виключення з мотивувальної і резолютивної частини постанови рішення суду про закриття провадження у справі за відсутності події адміністративного правопорушення, зазначивши, що підставою закриття провадження у справі є відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження постанови Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП - змінити.

Виключити з мотивувальної і резолютивної частини постанови рішення суду про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутності події адміністративного правопорушення.

В іншій частини постанову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: Н.В. Коваленко