П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі прокурора Малицького С., особи стосовно якої складено протокол гр. ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, розглянувши матеріали протоколу начальника сектору протидії корупції управління захисту економіки в Закарпатській області ДЗЕ НП України майора поліції ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, прос. Свободи, 50/79, за ч.2 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Ужгородського міськрайонного суду надійшли два протоколи з доданими до них матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП. Тому вважаю доцільним спільний їх розгляд.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 76 від 21.03.2018 року складеного відносно гр. ОСОБА_1, вбачається, що останній, обіймаючи посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУДФС у Закарпатській області, радника податкової та митної справи II рангу та будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А саме: відповідно до договору купівлі продажу 2144/2016/057127 від 08.09.20916 ОСОБА_1 набув право власності на легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero , 2007 р.в, вартістю 80000 грн. Таким чином набувши право власності на рухоме майно, вартістю, що становить 58 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2016 року, що потребує здійснення додаткових заходів фінансового контролю, передбачених частиною 2 статті 52 Закону, тому у ОСОБА_1 виник обовязок, передбачений частиною другою статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово повідомити про суттєві зміни в майновому стані НАЗК.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Прикінцевих положень Закону, у 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобовязані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60-ти календарних днів після початку роботи системи.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону в редакції від 05.10.2016 (підстава 1403-19) у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на першому етапі розпочинає свою роботу з 01.09.2016 для службових осіб, які станом на 01.09.2016 займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування подаються службовими особами, які станом на 01.09.2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно відповіді територіального сервісного центру 2144 стало відомо, що ОСОБА_1 20.09.2016 поставив на облік транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero , 2007 р.в..

Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 09.09.2016 по 19.09.2016 року. 20.09.2016 року ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений частиною другою статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 01.02.2017 № 53-09/2205/17 у період з 01.09.2016 по 30.10.2016 обмежень доступу до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не було.

ОСОБА_1 відмовився надати пояснення з приводу неповідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані. Відповідно до скріншоту з офіційного сайту НАЗК, ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не подавав.

Таким чином, начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУДФС у Закарпатській області ОСОБА_1 згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону, в установлений законом термін, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, а саме при набутті права власності на рухоме майно, легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero , 2007 р.в,, вартістю 80000 грн., чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2, ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення №77 від 21.03.2018р. складеного відносно гр. ОСОБА_1 вбачається, що останній, обіймаючи посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУДФС у Закарпатській області, радника податкової та митної справи II рангу та будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А саме: отримавши дохід у сумі 149000 грн., згідно договору купівлі продажу 2141/2016/050542 від 06.09.2016, що становить 108 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2016 року, що потребує здійснення додаткових заходів фінансового контролю, передбачених частиною 2 статті 52 Закону, у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово не повідомив про суттєві зміни в майновому стані НАЗК.

Згідно відповіді територіального сервісного центру 2141 № 31/7/1-8 від 04.01.2018 стало відомо, що ОСОБА_1 06.09.2016 зняв для реалізації з реєстрації транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки Mitsubishi Galant, 2009 р.в. д.н.з. НОМЕР_1. Тобто, у ОСОБА_1 виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 07.09.2016 по 17.09.2016.

18.09.2016 ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений частиною другою статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані. Відповідно до скріншоту з офіційного сайту НАЗК, ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не подавав.

Таким чином, начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУДФС у Закарпатській області ОСОБА_1 згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону, в установлений законом термін, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, а саме при отримані доходу від реалізації транспортного засобу, Mitsubishi Galant, 2009 р.в. д.н.з. НОМЕР_1, у сумі 149000грн., чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2, ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи наведене, вважаю за необхідне об'єднати вказані дві справи про адміністративне правопорушення для спільного розгляду.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних правопорушень заперечив. Зокрема, пояснив, що продаж автомобіля фактично мав місце до дати визначено НАЗК як такої з якої повинні подаватися повідомлення згідно ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», а саме 31.08.2016 року.

Отримав попередню оплату (у розмірі 149 тис. гри.) за продаж власного автомобіля марки Mitsubishi Galant, частину з яких, а саме : 80 тис. грн. одразу того ж дня використав на придбання іншого автомобіля - Mitsubishi Pajero, 2007 р.в. - у гр. ОСОБА_4, з умовою провести перереєстрацію автомобіля в органах внутрішніх справ найближчими днями. Автомобіль було фактично передано набувачу, в т.ч. ключі і документи на нього. Враховуючи зайнятість ОСОБА_1 та продавця на роботі та з іншими особистими питаннями, а також вихідні дні та графік роботи реєстраційного підрозділу, фактичне переоформлення автомобіля (в т.ч. підписання для подання до реєстраційного підрозділу письмової форми договору, що був реально укладений 31.08.16 р.) відбулося вже у вересні 2016. Вказує, що бажав подати відповідні декларації, намагався заповнити, однак через неполадки в роботі сайту не зміг подати вчасно.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримав позицію та пояснення ОСОБА_1. Просив закрити провадження по справі, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Також вважає, що справа підлягає закриттю у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, про що подав відповідне клопотання. Крім того, вказує, що ОСОБА_1 не мав ніякого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією.

Прокурор Малицький С. в судовому засіданні стверджував, що в діях гр. ОСОБА_5 містяться ознаки адміністративних правопорушень передбаченого ч.2 ст172-6 КУпАП України. Його вина у вчиненні даних правопорушень підтверджується зібраними доказами. Тому просить визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до абзацу 2 частини другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, наказом начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області № 18-о від 10.02.2016 призначено в порядку переведення на посаду начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУДФС у Закарпатській області, звільнивши з посади начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУДФС у Закарпатській області та підтверджено спеціальне звання радника податкової та митної справи II рангу та який є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції»

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» у 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобов'язані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60-ти календарних днів після початку роботи системи.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону в редакції від 05.10.2016 (підстава 1403-19) у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на першому етапі розпочинає свою роботу з 01.09.2016 для службових осіб, які станом на 01.09.2016 займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування подаються службовими особами, які станом на 01.09.2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного вище Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Згідно відповіді територіального сервісного центру 2141 № 31/7/1-8 від 04.01.2018 ОСОБА_1 06.09.2016 зняв для реалізації з реєстрації транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки Mitsubishi Galant, 2009 р.в. д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до договору купівлі продажу 2141/2016/050542 від 06.09.2016 ОСОБА_1 продав транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки Mitsubishi Galant, 2009 р.в. д.н.з. НОМЕР_1. за ціною 149000 грн.

Згідно відповіді територіального сервісного центру 2144, ОСОБА_1 20.09.2016 поставив на облік транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero , 2007 р.в.

Відповідно до договору купівлі продажу 2144/2016/057127 від 08.09.2016 ОСОБА_1 придбав легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero , 2007 р.в, вартістю 80000 грн. у продавця ОСОБА_4.

Згідно поданої заяви ОСОБА_4 до територіального сервісного центру 2144, ним було подано заявку про зняття з обліку вказаного транспортного засобу марки Mitsubishi Pajero , 2007 р.в, 08.09.2016 року.

Поняття «суттєві зміни у майновому стані» та строки повідомлення про такі зміни розкрито в ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), відповідно до положень якої, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено під час дослідження даних протоколу про адмінпорушення та додатків до нього, за договором купівлі-продажу 2141/2016/050542 від 06.09.2016 ОСОБА_1 продав транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки Mitsubishi Galant, 2009 р.в. д.н.з. НОМЕР_1. за ціною 149000 гривень та відповідно до договору купівлі-продажу 2144/2016/057127 від 08.09.2016 ОСОБА_1 придбав легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero , 2007 р.в, вартістю 80000 гривень у продавця ОСОБА_4.

Згідно вказаних договорів передача транспортного засобу продавцем і прийняття покупцем здійснювалася після повної оплати вартості майна і оформляється актом приймання-передачі у двох примірниках, які підписуються сторонами, після підписання яких право власності на транспортний засіб переходить до покупця.

Придбаний на підставі договору із ОСОБА_1 транспортний засіб Mitsubishi Galant, 2009 р.в. д.н.з. НОМЕР_1, покупцем ОСОБА_6 06.09.2016 р. зареєстрований у територіальному сервісному центрі № 2144 Регіонального сервісного центру МВС України в Закарпатській області, придбаний на підставі договору із ОСОБА_4 легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero , 2007 р.в., покупцем ОСОБА_1 08.09.2016 року, зареєстрований у територіальному сервісному центрі № 2144 Регіонального сервісного центру МВС України в Закарпатській області, що вказує на повне виконання зобовязання з боку ОСОБА_6 щодо оплати на користь ОСОБА_1 вартості автомобіля згідно договору в сумі 149000 грн. та вказує на повне виконання зобовязання з боку ОСОБА_1 щодо оплати на користь ОСОБА_4. вартості автомобіля згідно договору в сумі 80000 грн., тобто суми, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2016 р., а відтак і про зміну власника вказаних транспортних засобів.

Натомість, відповідно до публічної частини Реєстру, у ній відсутня інформація щодо подання ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у виді отримання доходу від продажу автомобіля Mitsubishi Galant, 2009 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 випуску у сумі 149000 грн. та повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а саме при набутті права власності на рухоме майно, легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero , 2007 р.в,, вартістю 80000 грн. Вказана обставина ним не заперечувалась в судовому засіданні.

В письмових поясненнях, поданих представником ОСОБА_1 ОСОБА_2, вказано, що ОСОБА_1 неодноразово намагався подати через сайт НАЗК повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, свідком чого була його дружина ОСОБА_7, а також його колега по роботі заступник начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями Управління аудиту ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_8

Згідно офіційно оприлюдненого листа НАЗК, внаслідок технічних проблем з 26.10.2016 року по 28.10.2016 року, у зв'язку із надмірним навантаженням, спостерігалась нестабільна робота ІТС Реєстр. Інших технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр у період з 23.10.2016 по 30.11.2016 рік не спостерігалось.

Склад правопорушення, повязаного з корупцією за ч.2 ст.172-6 КУпАП є формальним, оскільки обовязковим елементом обєктивної сторони є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Субєктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 фактично були вчинені дії, спрямовані на подачу декларації шляхом направлення електронної форми повідомлення до Реєстру про зміну в майновому стані або вчинення цього діяння через необережність до суду надано не було. Окрім того в письмових поясненнях також вказано, що з приводу невдалих спроб подати декларацію, ОСОБА_1 в телефонному режимі спілкувався із уповноваженим представником НАЗК, який повідомив йому, що «Несвоєчасне подання все одно є порушенням, як і неподання в принципі, тому якщо Ви подасте повідомлення із запізненням це Вам вже нічого не дасть і правові наслідки для ОСОБА_2 не змінить». Доводи ОСОБА_1 про те, що останній не мав технічної можливості подати електронну декларацію останнім нічим не доведені. Надані скріншоти не містять дат та часу коли такі спроби були здійснені.

Разом з тим, дані, які би вказували на неможливість ОСОБА_1 з поважних причин повідомити Національне агентство про істотні зміни в майновому стані відсутні.

Крім того, судом не приймаються доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 01 грудня 2015 року № 1496/27941, оскільки спростовуються самим змістом протоколу від 02 червня 2017 року № -2, в якому викладені: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписаний особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. При складанні протоколів ОСОБА_1 підписався, копію таких отримав, зауважень не вказував.

Місце вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1, мав можливість подати зазначену декларацію через мережу Інтернет у будь-якому місці. Але оскільки, у останнього обовязок повідомлення про суттєві зміни у майновому стані виник саме у звязку з виконанням ним своїх повноважень, то місцем вчинення правопорушення слід вважати місце, пов'язане із здійсненням повноважень ОСОБА_1, а саме ГУДФС у Закарпатській області, за адресою м.Ужгород, вул. Волошина, 52.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. У протоколі про адміністративне правопорушення повязаного з корупцією №76 від 21.03.2018 року зазначено, що датою виявлення правопорушення є дата складення протоколу, тобто 21.03.2018 року, що на думку сторони захисту не відповідає дійсності, оскільки фактичною датою виявлення даного адміністративного правопорушення є 04 січня 2018 року.

У протоколі про адміністративне правопорушення повязаного з корупцією №77 від 21.03.2018 року зазначено, що датою виявлення правопорушення є дата складення протоколу, тобто 21.03.2018 року, що на думку сторони захисту не відповідає дійсності, оскільки фактичною датою виявлення даного адміністративного правопорушення є 04 січня 2018 року.

Зазначені міркування сторони захисту стосовно дати вчинення та дати виявлення правопорушення суд вважає помилковими виходячи з наступного.

Днем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, слід вважати наступний день після закінчення десятиденного строку, передбаченого для повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, як зазначено у п.6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в МЮ України 15.07.2016 року за № 959/29089.

Таким чином обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані у ОСОБА_1 виник в період з 09.09.2016 по 19.09.2016 року, а датою вчинення ним правопорушення є 20.09.2016 року як вірно зазначено у протоколі №76 від 21.03.2018 року та обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані у ОСОБА_1 виник в період з 07.09.2016 по 17.09.2016 року, а датою вчинення ним правопорушення є 18.09.2016 року як вірно зазначено у протоколі №77 від 21.03.2018 року

При цьому, стосовно дати виявлення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, то нею слід вважати день виявлення уповноваженим органом факту неповідомлення відомостей або день опублікування несвоєчасно повідомлених відомостей про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта на офіційному веб-сайті НАЗК.

Так, на виконання запиту УЗЕ в Закарпатській області про надання інформації, у звязку із збиранням доказів в адміністративній справі, яка повязана із вчиненням корупційного правопорушення, начальник ГУДФС у Закарпатській області 19.02.2018 року направлено відповідь, яку отримано 21.02.2018 року стосовно завірених належним чином копій документів відносно ОСОБА_1. При цьому, у вказано лише про факт збирання інформації стосовно вчинення ОСОБА_1. адміністративного правопорушення повязаного з корупцією.

Одночасно, мотивованої правової аргументації зі сторони ОСОБА_1 щодо відсутності в останнього обовязку повідомлення Національного агентства про суттєву зміну в майновому стані, що закріплений в ч. 2 ст. 52 Закону, також надано не було.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що, начальник відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУДФС у Закарпатській області ОСОБА_1 згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону, в установлений законом термін, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, а саме при набутті права власності на рухоме майно, легковий автомобіль марки Mitsubishi Pajero , 2007 р.в,, вартістю 80000 грн., чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2, ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що начальник відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУДФС у Закарпатській області ОСОБА_1 згідно підпункту е) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону, в установлений законом термін, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, а саме при отримані доходу від реалізації транспортного засобу, Mitsubishi Galant, 2009 р.в. д.н.з. НОМЕР_1, у сумі 149000грн., чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2, ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З системного аналізу норм КУпАП встановлено, що його завдання полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Отже, незалежно від виду субєкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обовязком є діяти лише в рамках закону (дозволено роботи тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).

Згідно інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 вбачається, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

В даному випадку ЗУ «Про запобігання корупції» чітко передбачено зазначення у декларації відомостей про обєкти нерухомого майна наявні у власності субєкта декларування та Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, а саме подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а тому відсутні підстави для неоднозначного або множинного тлумачення прав та обовязків осіб.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Помякшуючих чи обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено. В якості ознак, що характеризують особу порушника, суд враховує, що він має постійне місце проживання, відсутність жодних даних про вчинення ним раніше будь-яких адміністративних правопорушень.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він втратить роботу в звязку з тим, що притягнутий до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення також є безпідставними, оскільки він притягується до відповідальності за адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

За змістом ст.65 ЗУ «Про запобігання корупції», притягнення особи до адміністративної відповідальності за таке правопорушення може бути підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною 5 ст.30 КУпАП передбачено, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю призначається судом на строк від шести місяців до одного року, незалежно від того, чи передбачене воно в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, коли з урахуванням характеру адміністративного правопорушення, вчиненого за посадою, особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за нею права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

У даному випадку, з врахуванням особи винного, суд, не вбачає підстав для застосування стосовно ОСОБА_1 положень ч.5 ст.30 цього Кодексу.

Враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи особу правопорушника, конкретні обставини справи, приходжу до висновку про можливість накладення адміністративного стягнення в межах, передбачених частиною 2 ст. 127-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винуватим у вчиненні двох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються судом, стягнення має бути накладено із дотриманням ч. 2 ст. 36 КУпАП.

У відповідності зі ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 33, 34, 35, ст. 172-6 КУпАП, ст. 68, 129 Конституції України

П О С Т А Н О В И В :

Обєднати в одне провадження справи за №308/2917/18 (провадження №3/308/1607/18) та №308/2918/18 (провадження №3/308/1608/18) про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та присвоїти єдиний номер №308/2917/18.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього із дотриманням ч. 2 ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді сто одного неоподатковуваного мінімумів доходів громадян, що становить 1717 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір на користь держави в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Реквізити для сплати судового збору за рішенням суду (постанови) про стягнення в дохід держави коштів: рахунок отримувача 0001, назва отримувача коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9