Справа №359/4623/18
Провадження № 3/359/1791/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2018 року м. Бориспіль
01.05.2018 року о 22 годині 05 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу „Приліт терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4ОСОБА_5 Х (A.RAHMAN WASFI H SHARBAK), який прилетів до України з Катару, м. Доха, рейсом № 297 літаком а/к «Катарські авіалінії», своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспекторів митниці з приводу декларування готівки не звертався.
Таким чином, своїми діями громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4ОСОБА_5 Х (A.RAHMAN WASFI H SHARBAK), під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином ОСОБА_3 ОСОБА_4ОСОБА_5 Х (A.RAHMAN WASFI H SHARBAK), який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівкових коштів в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню у повному обсязі для нерезидентів України, відповідно до Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою Постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р., мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.
Даний протокол складений на місці виявлення правопорушення в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль»
Підстав для відкладення розгляду справи, направлення матеріалів для додаткової перевірки, закриття провадження в справі, - не встановлено.
В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_7ОСОБА_5 Х свою вину визнає в повному обсязі, щиро розкаюється, просить суворо не карати та обмежитись штрафом в розмірі 1700 грн. без конфіскації грошових коштів. Оскільки це сталося не навмисно, а внаслідок того, що ОСОБА_7ОСОБА_5 Х не були відомі митні правила України. Вилучена валюта є особистими коштами ОСОБА_7ОСОБА_5 Х, яку він віз для особистих потреб.
Представник митниці просив суд застосувати до порушника стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученої валюти, оскільки це передбачено санкцією ст. 471 МК України.
Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до відповідальності, думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_7ОСОБА_5 Х, вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.
Так, дійсно ОСОБА_7ОСОБА_5 Х, допустив порушення вимог ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
З цього приводу у суду достатні підстави для визнання ОСОБА_7ОСОБА_5 Х винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, оскільки протокол складено 01 травня 2018 року, а даними, що в ньому містяться, підтверджено факт вчинення ним даного митного правопорушення.
Вина правопорушника, окрім особистого його визнання, як вчиненого з необережності та неумисно, підтверджується даними протоколу про порушення митних правил, даними службової записки та встановлена судом.
У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Правопорушення, яке вчинив ОСОБА_7ОСОБА_5 Х полягало у переміщенні через митний кордон не задекларованих митному органу коштів, що підлягає обов'язковому декларуванню.
Об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинив ОСОБА_7ОСОБА_5 Х полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в "зеленому коридорі", тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.
Згідно зі ст. 471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.
За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.
Переміщення даної суми через кордон України допускається, за умови її декларування митному органу та наявності банківської довідки на підтвердження її походження.
Таким чином, єдине діяння, яке вчинив ОСОБА_7ОСОБА_5 Х полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.
За вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні іноземної валюти, ОСОБА_7ОСОБА_5 Х підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу.
Шкода, яку ОСОБА_7ОСОБА_5 Х потенційно міг завдати державі, була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби він перемістив гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території України. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.
На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.
При прийнятті рішення суддя враховує, зазначені представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні обставини.
При перевірці вказаних обставин, судом встановлено, що валюта, яку ОСОБА_7ОСОБА_5 Х ввозив на територію України це його особисті кошти, які він від до України на лікування. Конфіскація цих коштів, на які розраховував ОСОБА_7ОСОБА_5 Х, поставить його в скрутне матеріальне становище.
З огляду на ці обставини, суддя приходить до висновку, що вилучені у ОСОБА_7ОСОБА_5 Х грошові кошти є для останнього надзвичайно важливою, життєво необхідною та великою сумою.
З огляду на наведене, застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право ОСОБА_7ОСОБА_5 Х на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на нього "індивідуальний надмірний тягар".
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріали справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.). З цього приводу підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилученої валюти у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України. При цьому судом враховано, що правопорушення вчинено з необережності та вперше.
Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_7ОСОБА_5 Х в подальшому.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_7ОСОБА_5 Х, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.
Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК України (в редакції 2012 р.), ст. 8, 23, 33 КУпАП, суддя -
п о с т а н о в и в :
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк