Справа № 219/8537/18
Провадження № 3/219/3111/2018
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2018 року суддя Хомченко Л.І., Артемівського міськрайонного суду Донецької області розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, які надійшли від командира 2 ГСАДн військової частини НОМЕР_1 , та начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сєверодонецьк, Луганської області, українця, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст.172-11 ч.4, 172-20 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

06.07.2018 року о 06 годині 00 хвилин знаходячись на ТПУ бригади, поблизу м. Сіверськ, Бахмутського району, Донецької області, ОСОБА_1 змінившись з наряду самовільно залишив територію розташування підрозділу. Приблизно о 14 годині ОСОБА_1 був знайдений біля магазину в м. Сіверськ, Бахмутського району, Донецької області в стані алкогольного сп`яніння та направлений в розташування підрозділу. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того 06.07.2018 року близько 17 години 00 хвилин військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , перебуваючи в розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі та просив суд суворо його не карати.
Особливий період вказаний у пункті 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, і настає: - з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), яке може міститися тільки в Указі Президента України чи Законі;
- доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації (у секретній формі), про що суду даних не надано і суд в зв`язку з секретністю таких дій не має можливості про це дізнатися, так як не має допуску до державної таємниці, а зобов`язаний діяти на принципі гласності здійснення правосуддя;
- воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, якого не має, оскільки він спеціально проголошується;
- охоплює час мобілізації;
- воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Таке ж саме поняття особливого періоду вказано і в статті 1 Закону України «Про оборону України».
Указом Президента України від 25 березня 2016 року №115/2016 з березня по квітень 2016 року призначено провести звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призивом під час мобілізації призваних відповідно до Указу Президенту України від 21 липня 2014 року №607 «Про часткову мобілізацію» і не звільнених з військової служби згідно з Указом Президента України від 12 червня 2015 року №328 «Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607 «Про часткову мобілізацію»; призваних під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15 «Про часткову мобілізацію». Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних зі звільненням у запас військовослужбовців, зазначених у статті 1 цього Указу, у тому числі з їх перевезенням до місця проживання (перебування). Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування.

Тобто необхідність в мобілізації скасована і не поновлена новим законодавчим актом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи все вищевикладене, обставини справи, оцінивши у сукупності усі доводи, письмові докази, які є в матеріалах справи, в тому числі і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння № 1018 від 06.07.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 , 06 липня 2018 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, і тому на підставі вищевикладеного, дотримуючись у тому числі і вимог статті 62 Конституції України, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та ч. 4 ст. 172-11 КУпАП не доводиться, і тому слід застосувати аналогію з ч. 3 ст. 337 КПК України і перекваліфікувати його дії з частини 3 статті 172-20 КУпАП на частину 1 статті 172-20 КУпАП, та з частини 4 статті 172-11 КУпАП на частину 3 статті 172-11 КУпАП, оскільки у цьому адміністративному правопорушенні не має кваліфікуючої ознаки як «в умовах особливого періоду».

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаних правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про військове адміністративне правопорушення № 380 від 30.07.2018 (арк.с.1 т.1), актом службового розслідування по факту відсутності на службі без поважних причин від 18.07.2018 (арк.с.4-5 т.1), актом щодо результатів службового розслідування (арк.с.6-7 т.1) поясненнями ОСОБА_2 (арк.с.9 т.1), поясненнями ОСОБА_3 (арк.с.10 т.1), протоколом про військове адміністративне правопорушення ДНК № 0979 від 06.07.2018 (арк.с.1 т.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння № 1018 від 06.07.2018 (арк.с.3 т.2), поясненнями ОСОБА_1 , які він надав під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 172-11 ч.3, 172-20 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються суддею, суд вирішує питання про накладення стягнення на порушника у відповідальності зі ст. 36 КУпАП.

Суд, вирішуючи питання про обрання стягнення щодо правопорушника, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, і вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті.

Керуючись ст.ст.24, 33, 36, 283, 284, 172-20 ч.1 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 172-11 ч.3, 172-20 ч.1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк три доби.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Платіжні реквізити для перерахування судового збору: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, р/р: 6001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з моменту його винесення.

Суддя: Л.І. Хомченко

Справа №

Провадження №

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И