АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/433/18 Головуючий у І-й інстанції - Битяк І.Г.
Справа № 172/1430/17 Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, приватного підприємця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та закрито провадження у звязку із спливом строку накладення адміністративного стягнення.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, в період часу з 25 грудня 2016 по 29 грудня 2016 року в магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснив роздрібну торгівлю алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявних діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, чим порушив ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року (зі змінами та доповненнями) .

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 07 березня 2018 року направив поштою апеляційну скаргу, яка надійшла до суду 13 березня 2018 року, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції. Просив поновити строк на оскарження, скасувати оскаржувану постанову та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та обставини події, безпідставно визначив порушення ч. 1 ст. 164 КУпАП в його діях.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_2 посилається на те, що повний текст вказаної постанови отримав у суді лише 26.02.2018 року.

В обґрунтування доводів своєї апеляції ОСОБА_2 посилається на те, що до нього вже застосовані фінансові санкції за рішенням від 31.10.2017 року у вигляді штрафу 34 000 грн., тому він, вважає, що є порушення ст. 61 Конституції України, де ніхто не може бути двічі притягнений до відповідальності та вказує на порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки посилаючись, що це є публічно-правовий спір, який підлягає вирішенню згідно Кодексом адміністративного судочинства України .

В судове засідання ОСОБА_2, яке неодноразово призначалося, не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про перенесення апеляційного перегляду до суду не надходило, у звязку з чим апеляційний суд вважає за можливе переглянути апеляційну скаргу без участі особи, яка її подала.

Вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Позицію ОСОБА_2, що строк на оскарження постанови судді відносно нього необхідно відраховувати з моменту отримання ним копії цієї постанови, вважаю хибною, оскільки за приписами ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення цієї постанови, а не з дня її отримання. Як вбачається з матеріалів оскаржувана постанова винесена 09 січня 2018 року і в розгляді даної справи ОСОБА_2 приймав участь, а тому строк на оскарження вважається останнім пропущений. Однак, враховуючи, що як слідує з матеріалів справи ОСОБА_2 копію оскаржуваної постанови судді отримав 26 лютого 20189 року, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання, та, вважаю необхідним поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Так, даний висновок суду підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи досліджених судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 164/18439/04-36-40-06 від 21 листопада 2017 року, де викладені обставини скоєння адміністративного правопорушення; актом від 18 жовтня 2017 року про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними та/або тютюновими виробами, де встановлено в магазині, який належить ФОП ОСОБА_2 реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідної діючої ліцензії на роздрібну торгівлю; письмовими поясненнями продавця ОСОБА_3, яка вказала, що здійснювала реалізацію алкогольних та тютюнових виробів без ліцензії на роздрібну торгівлю.

Доводи ОСОБА_2 в апеляції на порушення посадовими особами порядку проведення фактичної перевірки його магазину не беру до уваги, оскільки вони виходять за межі даного провадження, даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, і апелянтом не надано доказів оскарження ним дій посадових осіб щодо проведення перевірки в порядку адміністративного судочинства.

Щодо стверджень в апеляції порушення ст. 61 Конституції України з посиланням на подвійне притягнення його до відповідальності є безпідставним.

За положення вказаної норми Конституції , ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. А тому наявність рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про застосування фінансових санкцій від 31.10.2017 року не виключає відповідальність ОСОБА_2 іншого виду, а саме за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість постанови місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП. Також, суддя дотримався вимог п. 7 ст. 247 КУпАП закривши провадження у звязку із спливом строку накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року задовольнити та поновити строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя : О.М. Кононенко