Єдиний унікальний номер 719/201/18
Номер провадження 3/719/99/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Новодністровськ

Суддя Новодністровського міського суду Чернівецької області Цицак В.Л., розглянувши матеріали про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління Держпраці у Чернівецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності фізичної особи- підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, Російської Федерації, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1, за ч. 1 та ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

При проведенні інспектором праці Управління Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_2 в період з 18 по 21 травня 2018 року інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, виявлено, що ОСОБА_1, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець з 04.03.2016р. та здійснює діяльність з роздрібної торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами в неспеціалізованих магазинах, за відсутності підстав уклала із чотирма працівниками строкові трудові договори; не розробила та не затвердила правила внутрішнього трудового розпорядку; встановлений графік роботи працівників не відповідає вимогам КЗпП України (не визначено вихідні дні, тривалість роботи протягом дня (тижня) перевищує встановлені нормативи тривалості робочого часу, відсутні графіки змінності); не ведеться табель обліку робочого часу; відсутній графік відпусток; заробітна плата працівникам виплачується один раз на місяць без визначення дати виплати такої. Такими діями ФОП ОСОБА_1 порушила вимоги ст.ст. 23, 29, ч. 1 ст. 50, ч. 1 ст. 53, ст. 57, ч. 1 ст. 58, ст. 69, ч.ч. 4-5 ст. 79, ст.ст. 115, 142 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

За результатами перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення № ЧВ-261/18/321/АВ/П/2ПТ від 21.05.2018 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, визнала в повному обсязі. Додатково пояснила, що на виконання п.п. 2-8 Припису про усунення виявлених порушень № ЧВ-261/18/321/АВ/П від 21.05.2018р. виявлені в ході інспекційного відвідування порушення усунуті, про що проінформовано Управління Держпраці у Чернівецькій області. Просила суд врахувати, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, зобовязувалася в подальшому утриматися від протиправної поведінки та просила суворо не карати.

Вина ФОП ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, окрім повного визнання нею своєї вини, підтверджується також матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № ЧВ-261/18/321/АВ/П/2ПТ від 21.05.2018р., актом інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, № ЧВ-261/18/321/АВ від 21.05.2018р. та приписом про усунення виявлених порушень № ЧВ-261/18/321/АВ/П від 21.05.2018р.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 було розяснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, та зміст ст. 63 Конституції України, зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення вона не надавала, дії інспектора праці Управління Держпраці у Чернівецькій області не оскаржувала.

Заслухавши ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ФОП ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, в звязку з чим за скоєне вона повинна нести відповідальність.

Обставиною, що помякшує відповідальність винного, є щире розкаяння; вжиття заходів на усунення виявлених порушень.

Обставин, що обтяжують відповідальність винного, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, її поведінку до та після вчинення адміністративного правопорушення, ступінь її вини, визнання нею вини, майновий стан, обставини, що помякшують відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що до ФОП ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 41 КУпАП, оскільки такий вид адміністративного стягнення буде достатнім для виправлення та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Крім того, за результатами проведення інспектором праці Управління Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_2 в період з 18 по 21 травня 2018 року інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, встановлено, що ОСОБА_1, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець з 04.03.2016р. та здійснює діяльність з роздрібної торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами в неспеціалізованих магазинах, уклала з 01.04.2017р. цивільно-правові договори про надання послуг із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, з 01.07.2017р. із ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, з 02.10.2017р. з ОСОБА_9, з 01.11.2017р. із ОСОБА_6, ОСОБА_18, з 02.01.2018р. з ОСОБА_18, з 16.01.2018р. із ОСОБА_19, з 01.02.2018р. ОСОБА_10 При цьому, інспектор прийшла до висновку, що такі цивільно-правові договори мають ознаки трудового договору, оскільки в них визначені вказівки щодо дотримання правил техніки безпеки та санітарних норм виконавцем; замовник має право визначати чітке завдання; виконавцям встановлено режим та місце роботи шляхом зазначення в договорі інформації про надання виконавцям необхідних документів, інформації та доступу до приміщення магазинів з 07.00 год. до 22.00 год.; в договорі не визначено перелік та кількість продукції, що підлягає реалізації; не визначено конкретний результат послуги; деякі із виконавців працювали у ФОП ОСОБА_1 як на посадах продавців за трудовими договорами, так і на підставі цивільно-правових договорів. З огляду на зазначене, інспектор вбачає в діях ФОП ОСОБА_1 порушення п.п. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 3 ст. 41 КУпАП.

У звязку із зазначеним складено протокол про адміністративне правопорушення № ЧВ-261/18/321/АВ/П/1ПТ від 21.05.2018 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, не визнала в повному обсязі. Додатково пояснила, що з квітня 2017р. по квітень 2018р. у звязку із зміною фінансових обставин, враховуючи наявність закупленого товару, вирішила укласти із фізичними особами цивільно-правові договори про надання послуг. Наголосила, що такі договори не підміняли собою трудових договорів, оскільки виконавці на власний розсуд визначали час та місце здійснення своєї діяльності; не підпорядковувалися режиму роботи магазинів; їхнім завданням було реалізація продукції протягом строку дії цивільно-правового договору. При цьому, вона не контролювала час, спосіб, місце реалізації товару виконавцями, а за результатами надання послуг сторонами договору підписувався акт. Враховуючи зазначене, просила в цій частині закрити провадження по справі у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, адвокат ОСОБА_20 додатково наголосив, що виконавці по цивільно-правових договорах у будь-якому випадку при реалізації продукції харчування зобовязані дотримуватися правил техніки безпеки та санітарних норм. Заперечував, що у договорах відсутній результат послуги, оскільки у виконавця визначено обовязок реалізувати наданий товар та передати кошти, отримані за нього, а у замовника виплатити винагороду. Також вказав, що не вбачає перешкод укладати із фізичними особами трудові чи цивільно-правові договори та не вважає наявність таких договорів, що укладені в різні періоди, підтвердженням порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст. 24 КЗпП України.

Судом також допитано як свідків осіб, з якими було укладено цивільно-правові договори про надання послуг, ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_19, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_17, ОСОБА_8, ОСОБА_11

Так, свідок ОСОБА_12 показала, що з липня по вересень 2017р. вона уклала із ФОП ОСОБА_1 цивільно-правовий договір, за умовами якого повинна була реалізувати наданий останньою товар. Вказала, що товар передавався їй одноразово і це були різноманітні продукти харчування. Зазначила, що здійснювала розповсюдження товару на території міського ринку, серед знайомих, в магазині. Ні графік, ні місце роботи свідок із ФОП ОСОБА_1 не узгоджувала; протягом дії договору останній не звітувала. ОСОБА_10 у вересні 2017р. згідно умов договору нею було складено акт про надані послуги та ФОП ОСОБА_1 виплатила їй винагороду. Повідомила, що на даний час працює у ФОП ОСОБА_1 на посаді продавця та її теперішня робота відрізняється від надання послуг по цивільно-правовому договору, зокрема, наявний графік роботи, щомісячна виплата заробітної плати, надання відпусток, тощо. Вказала, що спілкувалася із інспектором праці щодо умов роботи по трудовому договору, пояснення по цивільно-правовому договору у неї не відбиралися.

Свідок ОСОБА_16 показала, що орієнтовно з липня по серпень 2017року вона уклала із ФОП ОСОБА_1 цивільно-правовий договір про надання послуг, за яким мала реалізувати продукти харчування. Вказала, що продукти були їй надані одноразово ФОП ОСОБА_1, яка дозволила зберігати такі в межах орендованого магазину. При цьому, наголосила, що графіку роботи у неї не було; свідок самостійно визначала час та місце реалізації товару. За результатами співпраці, по закінченню обумовленого в договорі строку, свідок склала акт про надані послуги та отримала від ФОП ОСОБА_1 винагороду. Зазначила, що із інспектором праці не спілкувалася, жодних пояснень не надавала.

Свідок ОСОБА_6 показала, що у 2017р. уклала із ФОП ОСОБА_1 два цивільно-правові договори, по яких надавала послуги з реалізації продуктів харчування. За умовами даних договорів до її обовязків входило розповсюдження товару у зручні для неї час та спосіб; ФОП ОСОБА_1 не здійснювала контроль за її діяльністю та не надавала вказівок. За результатами наданих послуг свідок склала акт, який передала ФОП ОСОБА_1, а та в свою чергу виплатила свідку винагороду. Повідомила, що на даний час працює у ФОП ОСОБА_1 на умовах трудового договору та у звязку із цим інспектор праці відбирав у неї пояснення. Однак, питань щодо укладених цивільно-правових договорів в інспектора до неї не було.

Свідок ОСОБА_9 показала, що у 2017р. уклала із ФОП ОСОБА_1 два цивільно-правові договори. Згідно вказаних договорів свідок надавала послуги з реалізації продуктів харчування. Вказала, що ФОП ОСОБА_1 не здійснювала контроль за її діяльністю, не надавала вказівок, не встановлювала графік роботи. Повідомила, що за результатами наданих послуг нею було складено акт, а ФОП ОСОБА_1 виплатила їй винагороду. Зазначила, що інспектор праці пояснень у неї не відбирала.

Свідок ОСОБА_15 показала, що уклала із ФОП ОСОБА_1 цивільно-правовий договір, за яким з липня по вересень 2017р. розповсюджувала продукти харчування. Вказала, що товар реалізовувала на базарі або в магазині, однак здійснювала це у зручний для неї час. Зазначила, що ФОП ОСОБА_1 не здійснювала контроль за її діяльністю та не надавала вказівок. За результатами виконання договору ФОП ОСОБА_1 виплатила їй одноразово винагороду. Повідомила, що інспектор праці пояснень у неї не відбирала.

Свідок ОСОБА_4 показала, що з квітня по червень 2017р. уклала із ФОП ОСОБА_1 цивільно-правовий договір, по якому розповсюджувала продукти харчування. Товар їй надала ФОП ОСОБА_1 одноразово, дозволивши зберігати його в магазині. При цьому, ФОП ОСОБА_1 не надавала вказівок щодо діяльності свідка та графіку роботи. Повідомила, що здійснювала розповсюдження товару між жителями села у зручний для неї час. По закінченню строку дії договору свідком було складено акт, а ФОП ОСОБА_1 виплатила їй винагороду в розмірі 3500, 00 грн. Зазначила, що інспектор праці пояснень у неї не відбирала.

Свідок ОСОБА_14 показала, що оскільки в липні 2017р. у неї не було роботи, вона уклала із ФОП ОСОБА_1 цивільно-правовий договір, по якому розповсюджувала продукти харчування. За умовами договору ФОП ОСОБА_1 одноразово надала їй товар та в подальшому в її діяльність не втручалася. Повідомила, що реалізовувала товар на ринку, біля магазинів, серед знайомих та родичів. По закінченню договору свідок склала акт про надані послуги, а ФОП ОСОБА_1 виплатила їй винагороду. Повідомила, що інспектор праці пояснень у неї не відбирала.

Свідок ОСОБА_19 показала, що з січня по квітень 2018р. вона співпрацювала із ФОП ОСОБА_1 на підставі цивільно-правового договору. За умовами договору вона реалізовувала продукти харчування, які їй одноразово надала ФОП ОСОБА_1 Зазначила, що розповсюджувала товар серед знайомих, на вулиці біля магазинів; не мала встановленого графіку роботи чи визначеного місця праці. За результатами виконання договору ФОП ОСОБА_1 виплатила їй винагороду. Повідомила, що інспектор праці пояснень у неї не відбирала.

Свідок ОСОБА_10 показала, що з квітня по червень 2017р. вона працювала із ФОП ОСОБА_1 на підставі цивільно-правового договору, по якому реалізовувала продукти харчування. Товар їй передала ФОП ОСОБА_1 одразу після підписання договору та в подальшому в діяльність свідка не втручалася. Реалізацію товару свідок проводила серед сусідів, по замовленню знайомих, тобто не мала графіка та місця роботи. За результатами наданих послуг свідок склала акт, який передала ФОП ОСОБА_1, а остання виплатила їй винагороду. Пояснила, що інспектор праці відібрала у неї пояснення щодо суті теперішньої роботи (свідок працює у ФОП ОСОБА_1 по трудовому договору), пояснень по цивільно-правовому договору не надавала.

Свідок ОСОБА_13 показала, що у звязку із сімейними обставинами вона не мала можливості у 2017р. працювати по трудовому договору. В цей час їй стало відомо про те, що ФОП ОСОБА_1 шукає реалізаторів товару. В подальшому свідок із ФОП ОСОБА_1 уклали цивільно-правовий договір, по якому з липня по вересень 2017р. ОСОБА_13 розповсюджувала продукти харчування: крупи, соняшник, тощо, серед знайомих та друзів, на ринку, брала для своєї сімї. Вказала, що товар ФОП ОСОБА_1 дозволила їй зберігати в магазині, при цьому вказівок щодо графіку чи місця роботи не надавала; порядок та строки реалізації товару не контролювала. По закінченню договору ФОП ОСОБА_1 виплатила їй винагороду. Зазначила, що інспектор праці пояснень у неї не відбирала.

Свідок ОСОБА_17 показала, що від знайомих дізналась про те, що ФОП ОСОБА_1 шукає реалізаторів товару. В період з липня до вересня 2017р. свідок реалізовувала продукти харчування на підставі цивільно-правового договору. Зазначила, що товар вона реалізовувала у зручний для неї час серед родичів та знайомих, торгувала на ринку. Товар їй було надано ФОП ОСОБА_1, однак в подальшу діяльність свідка ФОП ОСОБА_1 не втручалась. За результатами виконаних послуг ОСОБА_17 склала акт, а ФОП ОСОБА_1 виплатила їй винагороду. Повідомила, що інспектор праці пояснень у неї не відбирала.

Свідок ОСОБА_8 показала, що з квітня по червень 2017р. звернулась до ФОП ОСОБА_1 із пропозицією реалізовувати товар останньої. За результатами переговорів було укладено цивільно-правовий договір про надання послуг, за яким протягом строку дії договору свідок повинна була реалізувати товар (продукти харчування), а ФОП ОСОБА_1 виплатити винагороду, розмір якої також визначений договором. Вказала, що реалізацію товару проводила в селі, серед родичів та знайомих, а в магазині, що орендувала ФОП ОСОБА_1, лише зберігалися продукти. За результатами наданих послуг свідок склала акт, після чого отримала винагороду. При цьому, у свідка не було чіткого графіку роботи, не виплачувались заохочення чи матеріальна допомога. Зазначила, що інспектор праці жодних пояснень у неї не відбирав.

Свідок ОСОБА_11 показала, що близько року тому, орієнтовно в липні-вересні 2017р. уклала із ФОП ОСОБА_1 цивільно-правовий договір, згідно якого за встановлену у цьому договорі винагороду мала реалізувати продукти харчування. Повідомила, що товар було їй передано ФОП ОСОБА_1 одноразово; остання не встановлювала свідку час чи місце роботи, не контролювала хід реалізації товару. Повідомила, що продукти харчування нею були реалізовані серед родичів та знайомих, на міському ринку та в магазині, а зберігала свідок товар як вдома, так і в кладовій магазину, що орендувала ФОП ОСОБА_1 По закінчення строку дії договору сторони склали та підписали акт; свідок отримала винагороду. Зазначила, що інспектор праці жодних пояснень у неї не відбирав.

Викликати та допитати як свідків осіб, з якими було укладено цивільно-правові договори про надання послуг, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_18 не виявилося можливим, оскільки адреси місця проживання вказаних осіб суду не відомі; в матеріалах справи відповідна інформація відсутня, а за місце діяльності таких осіб розшукати їх не вдалося.

Свідок ОСОБА_2, що працює інспектором праці, в судове засідання не зявилась, хоча була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином; від неї жодних заяв чи клопотань не надходило, доказів поважності причин неявки суду вона не надала.

Натомість в судове засідання прибув представник Управління Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_21, який повідомив, що ОСОБА_2 перебуває у відпустці, однак він в повній мірі володіє інформацією по справі та може надати пояснення. Зокрема, зазначив, що інспектором праці було відібрано пояснення від працівників, які на час перевірки перебували із ФОП ОСОБА_1 у трудових відносинах, досліджено письмові документи та за результатами інспектування прийнято рішення про складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ФОП ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП. Вказав, що оскільки інспектор первинно відбирала пояснення, а потім досліджувала договори, то письмових пояснень у виконавців по цивільно-правових договорах ОСОБА_2 не відбирала. Наголосив, що особа, яка сама надає послуги, не може укладати договори про надання послуг із іншими фізичними особами, а тому в інспектора було достатньо підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Окрім того, судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення № ЧВ-261/18/321/АВ/П/1ПТ від 21.05.2018р., акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, № ЧВ-261/18/321/АВ від 21.05.2018р. та припис про усунення виявлених порушень № ЧВ-261/18/321/АВ/П від 21.05.2018р.

Інших письмових доказів, зокрема, цивільно-правових договорів, письмових пояснень працівників, суду надано не було.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а відтак, зібрати інші докази по даній справі не являється можливим.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Проаналізувавши зміст ст.ст. 7, 254, 268, 279 КУпАП приходжу до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування, повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Доказами в справі згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, обовязок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.ч. 1-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку; кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23.09.1998р.) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91).

Тобто, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти ОСОБА_6» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, враховуючи суть правопорушення, яке ставиться у вину ФОП ОСОБА_1, обставини справи, наявні докази, зокрема, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та свідків, які заперечують, що співпраця між ними мала ознаки трудової діяльності, враховуючи відсутність в матеріалах справи цивільно-правових договорів, аналіз яких суд провести не має можливості, а також те, що висновки інспектор зроблені без врахування пояснень сторін цивільно-правових договорів, вичерпання можливостей для отримання додаткових доказів, оскільки суд не має права самостійно ні редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, ні відшукувати докази на користь обвинувачення, вважаю за необхідне провадження у даній справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в діях ФОП ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 41 КУпАП, керуючись ст.ст. 7, 27, 33-35, 40-1, 221, 245, 247, 251, 256, 276-277, 279-280, 283-285, 287, 294, 298-299, 300, 303, 307-308 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1), винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн. (вісімсот пятдесят гривень 00 копійок) на користь держави.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1), судовий збір у розмірі 0, 2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 352, 40 грн. (триста пятдесят дві гривні 40 копійок), на користь держави.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мікрорайон «Сонячний»АДРЕСА_1) за ч. 3 ст. 41 КУпАП - закрити у звязку із відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Строк звернення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення такої постанови. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: