Справа № 404/2689/18
Номер провадження 3/404/1171/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Данай-Транс-Сервіс», який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1, обіймаючи посаду директора ТОВ «Данай-Транс-Сервіс» з 28.02.2018 року, що знаходиться по вул. Мурманській, 1 у м.Кропивницькому, порушив вимоги ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», оскільки станом на день перевірки 26 квітня 2018 року у ТОВ «Данай-Транс-Сервіс» з чисельністю штатних працівників 13 осіб не працевлаштована особа з інвалідністю. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.188-1 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав повністю та пояснив, що вчинив його за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім пояснень ОСОБА_1, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №11-01-035/0004 від 26.04.2018 року (а.с.1), актом за результатами проведення перевірки щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с.5-6), наказом №46 від 27.02.2018 року (а.с.7), копією статуту ТОВ «Данай-Транс-Сервіс» (а.с.8-10), інформацією ТОВ «Данай-Транс-Сервіс» від 26.04.2018 року (а.с.11), які у своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені судом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 5 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що під виконанням нормативу робочих місць, порушення якого ставиться у провину ОСОБА_1 як керівникові (посадовій особі) підприємства, вважається працевлаштування підприємством осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а його дії підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, оскільки він вчинив невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

При цьому суд вважає не доведеним достатніми доказами твердження протоколу про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 вчинив неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, оскільки воно є неконкретним, таким, що позбавляє права на захист і не містить достатніх відомостей щодо обставин вчинення відповідного порушення. Насамперед стосовно вказаного не зазначено за який період ОСОБА_1 як директором ТОВ «Данай-Транс-Сервіс» не подано звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю та в який час він мав бути поданий, а також які конкретно положення якого саме нормативно-правового акту були у звязку із цим порушені.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином суд розглядає справу в межах тих тверджень про порушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не вправі самостійно встановлювати обставини, які не ставляться в провину особі, а тому вважає не доведеним твердження протоколу про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 вчинив неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, яке викладено загальними фразами, без зазначення конкретної суті порушення та визначення періоду, за який не був поданий звіт.

Проте, наведене не спростовує іншого порушення допущеного ОСОБА_1 як директором ТОВ «Данай-Транс-Сервіс» щодо невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю .

Відтак, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням особи винного, який вину визнав, суд вважає за можливе накласти стягнення у межах закону, який він порушив у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, ч.2 ст.188-1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 352 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2