Справа № 305/627/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
12.06.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року.
Цією постановою справу про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, першого заступника міського голови Рахівської міської ради, притягнутого до адміністративної відповідальності за ст. 188-40 КУПАП - закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП ,у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він не виконав законних вимог представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за таких обставин:
Заявник гр.ОСОБА_2 подав до Рахівської міської ради запит про надання інформації (документів) стосовно земельної ділянки розташованої між вулицями Шевченка та Миру в м.Рахові. У відповідь на запит від 26.12.2017 листом від 02.01.2018 вих. № 2 за підписом міського голови Рахівської міської ради ОСОБА_3 заявнику не було надано всієї запитуваної інформації, заявнику було відмовлено у наданні рішень ради про надання земельної ділянки, у зв'язку з некоректністю запиту. Заявнику було надано рішення ради від 19.03.2004 №174 та від 09.09.2005 №397, однак протоколів засідань та заяв на підставі яких було прийнято рішення, надано не було. Листом від 10.01.2018 за вих. № 35 за підписом міського голови ОСОБА_3 ОСОБА_2 відмовлено у наданні інформації на підставі п.4 ст. 22 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" та у зв'язку з недотриманням вимог до електронного документу, встановлених З.У. " Про електронні документи та електронний документообіг". Гр. ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. 19.01.2018 до Рахівської міської ради було надіслано лист №11/15-С307597,308071.18/29-132 з вимогами щодо надання інформації (документів), необхідних для перевірки повідомлених заявником обставин та щодо поновлення права заявника на отримання запитуваної інформації. 13.02.2018 Секретаріатом Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини отримано лист ради від 07.02.2018 за вих. № 155 за підписом в.о. міського голови, першого заступника міського голови ОСОБА_1 з матеріалами, з яких вбачається, що право заявника поновлено не було. Таким чином, законні вимоги викладені у листі від 19.01.2018 №11/15-С307597,308071.18/29-132, виконано не було.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях заступника міського голови Рахівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, а саме невиконання законних вимог представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, вину його у вчиненні правопорушення визнав доведеною, однак закрив провадження, оскільки на момент розгляду справи в суді минув строк накладення стягнення, визначений ст. 38 КУпАП.
Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суд обгрунтував протоколом про адміністративне правопорушення від 26.03.2018, скаргами ОСОБА_2 на дії Рахівської міської ради про втаємнення інформації; копією запиту ОСОБА_2; копіями відповідей на запит за підписом міського голови ОСОБА_3№2 від 02.01.2018 та за №35 від 10.01.2017; копією листа представника Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України від 19.01.2018 з чіткими вказівками; копією відповіді Рахівської міської ради №155 від 07.02.2018 за підписом в.о. міського голови ОСОБА_1, з якого вбачається, що всі вимоги Уповноваженого Верховної ради з прав людини ними не виконано.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження закрити з підстав відсутності його вини та складу правопорушення. Водночас вважає, що адміністративні матеріали складені з порушенням вимог КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини містить неоднозначні відомості щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у ньому відсутні дані про розяснення йому ст.268 КУпАП, яка є , на його думку, обовязковою нормою. З цих підстав вважає, що протокол не відповідає вимогам ст.. 256 КУпАП та підлягав поверненню на дооформлення. Також стверджує, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, так як ним була надана відповідь на запит Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 19.01.2018 року та було додано пояснення провідного спеціаліста з правових питань про те, що у володінні міської ради немає запитуваних документів, так як вони за період з 1973 по 2013 рік були передані до архівного відділу Рахівської РДА на зберігання. Відтак, вважає, що ним були виконані законні вимоги представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини. Окрім того, на його думку, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з одночасним визнанням вини у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями та прийняття судом таких рішень в одній постанові свідчить про порушення його права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.
Заслухавши апелянта ОСОБА_1 про підтримання апеляційної скарги, перевіривши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Убачається, що суд першої інстанції з повнотою дослідив докази у справі, вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення дотримав вимоги ст. 280, ст. 251, ст. 252 КУпАП.
Диспозицією статті 188-40 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представників Уповноваженого Верховної Ради України.
Апеляційний суд вважає, що суд правильно встановив, що протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, у ньому містяться усі реквізити, які даною нормою закону встановлені для складання протоколу: вказані місце і час його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка його склала, відомості про особу, яка притягається до відповідальності, місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, у ньому також міститься роз`яснення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, до нього додані відомості, які в силу ст. 251 КУпАП є доказами у справі.
Копія протоколу з додатками ОСОБА_1 була направлена 30.03.2018 листом за № 1/15-С307597,30807118-3/29-132.
Отже, посилання апелянта на недотримання процедури запровадження протоколу про адміністративне правопорушення є необгрунтованим.
Убачається, що суд піддав аналізу додані до протоколу докази і апеляційний суд вважає, що оцінка їм надана правильно. У запиті Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 19.01.2018 відповідь на який надав за №155 від 07.02.2018 на той час в.о. міського голови ОСОБА_1, вбачається, що порушувалось питання про відновлення права гр. ОСОБА_2, який звертався до міської ради про надання публічної інформації та яку йому не було надано у повному обсязі.
Те, що в.о. міського голови ОСОБА_1 надав відповідь Уповноваженому з прав людини на його запит, не свідчить про те, що ним було усунуто порушення права ОСОБА_2
Отже, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 апеляційний суд вважає обгрунтованим, оскільки законні вимоги Уповноваженого Верховної Ради з прав людини виконані не були. Визнавши ОСОБА_1 винним за ст. 188-40 КУпАП та вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд правильно закрив провадження у справі, в зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Доводи апелянта про порушення права на справедливий суд в контексті ст. 6 Євпропейської Конвенції про права людини, не заслуговують на увагу, оскільки убачається, що суд надав можливість ОСОБА_1 ознайомитися з матеріалами справи, подати свої пояснення та брати участь у судовому розгляді.
Суд з повнотою з`ясував обставини, які підлягали з`ясуванню відповідно до ст. 280 КУпАП : чи була вчинено адміністративне правопорушення, чи містить воно склад, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обятжують відповідальність, тощо. Зазначену послідовність у з`ясуванні цих обставин суд дотримав, як і положення ст. 247 КУпАП. Порушень норм процесуального права під час розгляду судом даної справи апеляційним судом не встановлено.
Отже посилання апелянта на порушення права на справедливий суд є недоречним.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково, всупереч ст. 40-1 КУпАП стягнув з ОСОБА_1 судовий збір. Відповідно до положень ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується в разі накладення на особу адміністративного стягнення. Оскільки на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не накладено, то підстав для стягнення судового збору не було.
З урахуванням наведеного апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині виключення з постанови рішення про стягнення судового збору у сумі 325 грн. 40 коп.
В решті апеляційна скарга як необгрунтована задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Виключити з постанови Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року рішення про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 325 грн. 40 коп., в решті постанову залишити без зміни.
Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: