Номер провадження: 33/785/866/18
Номер справи місцевого суду: 522/2268/18
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., при секретарі судового засідання Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу останнього, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 26.01.2018 року о 09 годині 20 хвилин в місті Одеса по вулиці Фонтанська дорога, 3, керував автомобілем «Alfa romeo», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» №6810 в присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Обґрунтовуючи вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутнє жодне належне повідомлення, що ОСОБА_2 отримував повістку по виклик до суду на 07.03.2018 року, однак суддя в оскаржуваній постанові зазначає про його належне повідомлення. Копія оскаржуваної постанови не висилалась ОСОБА_2, матеріали справи не містять доказів направлення постанови йому, як учаснику, який не приймав участі у справі. Фактично постанова була отримана ОСОБА_2 лише 08.06.2018 року, після подачі до суду заяви про отримання постанови та ознайомлення з матеріалами справи, оскільки він не був обізнаний про її розгляд та прийняття по даній справі рішення, по причині відсутності, у зв'язку із знаходженням його за місцем мешкання та доглядом за хворою бабусею. 15.06.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою та просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови ОСОБА_2 вказує, що суд розглянув скаргу неповно і однобічно, не викликав і не допитав свідків, не перевірив долучений до матеріалів справи відеозапис на предмет роз'яснення працівниками поліції ОСОБА_2 його прав, не взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_5, згідно з якими саме він керував автомобілем.

Також, апелянт зазначає, що працівниками патрульної поліції він не був відсторонений від керування транспортним засобом, а його водійське посвідчення не вилучалось. ОСОБА_2 вважає, що результати огляду на приладі «Драгер Алкотест» є недопустимим доказом у справі.

Крім того, ОСОБА_2 вказує, що не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, судовий розгляд був проведений без нього, що, на думку апелянта, свідчить про порушення його права на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив їх задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про наступне.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 289, ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи, а також змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 не був присутній в судовому засіданні 07.03.218 року при розгляді районним судом адміністративної справи відносно нього (а. с. 22-23).

Однак, у судовому засіданні був присутній його представник ОСОБА_6 (а. с. 22-23), якому було відомо прийняте районним судом рішення.

Крім цього, адвокатом ОСОБА_6, діючим в інтересах ОСОБА_2, 04.04.2018 року подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2018 року відносно ОСОБА_2, в задоволенні якого постановою Апеляційного суду Одеської області від 23.05.2018 року відмовлено (а. с. 29-34, 49-50).

Крім того, посилання ОСОБА_2 на причину поважності пропуску строку на апеляційне оскарження в зв'язку з тим, що він здійснює догляд за хворою бабусею, апеляційним судом не приймаються, оскільки в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 не надав документів, які б підтверджували той факт, що він здійснює догляд за хворою бабусею, або, що її хвороба перешкоджала йому у реалізації його права на своєчасне отримання повного тексту постанови суду та її оскарження у встановлений законом десятиденний строк.

Приймаючи рішення щодо відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження, суд враховує наступне.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як відзначив суд у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов'язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Також апеляційний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 16.06.2005 року у справі «Індепендент ньюс енд медіа» та «Індепендент ньюспейперс» проти Ірландії», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що юридична визначеність передбачає повагу до принципу, що є принципом остаточності рішень. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру. В апеляційній скарзі захисника та клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження такі обставини значного та непереборного характеру апелянтом не наведені і необґрунтовані відповідними правовими нормами КУпАП.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином посилання ОСОБА_2 про існування поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження в зв'язку з доглядом за хворою бабусею, а також неповідомлення його щодо результатів розгляду справи та змісту ухваленого рішення, апеляційний суд вважає безпідставними, а інших доводів які б свідчили про існування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні не наведено.

За таких умов, у зв'язку з ненаданням доказів щодо існування поважних причин пропуску строку на оскарження постанови районного суду, апеляційний суд, з урахуванням наданих апелянтом матеріалів, приходить до висновку про відсутність на даний час законних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду.

Керуючись ст. ст. 7, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2018 року - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області А.І. Кадегроб