Справа № 428/1437/18
Провадження № 33/782/95/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 р. м. Сєвєродонецьк

Суддя Апеляційного суду Луганської області Белах А.В., розглянувши матеріали за апеля-ційною скаргою прокурора прокуратури Луганської обл. Козлова В.В. на постанову Сєвєродоне-цького міськсуду Луганської обл. від 18.04.2018 р., -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідаль-ності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП за малозначністю правопорушення, йому оголошено усне зауваження.

Не погодившись з постановою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ска-сувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адмі-ністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з ко-рупцією, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП та накласти на нього стягнення, передбачене санкці-єю вказаної норми закону. У скарзі посилається на те, суд невірно дав правову оцінку встановле-ним обставинам адмінправопорушення, пов'язаного з корупцією, дав невірну правову оцінку юри-дичній природі вказаного правопорушення та невірно застосував приписи ст. 22 КУпАП з огляду на ступінь суспільної небезпечності правопорушень, пов'язаних з корупцією.

Крім того, просить поновити строк на оскарження постанови, тому що повний текст судо-вого рішення було оприлюднено Єдиному державному реєстрі судових рішень 3.05.2018 р.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно повернути прокурору з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне пра-вопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Спеціальною нормою, якою встановлений такий порядок, а саме ч. 2 ст. 294 КУпАП (зі змі-нами, внесеними Законами України від 14.10.2014 р. № 1697-VII, від 16.03.2017 р. № 1952-VIII, від 3.10.2017 р. № 2147-VIII) визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопору-шення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притяг-нуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Наведений у зазначеній вище статті перелік осіб, яким надано право на оскарження поста-нови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним, а тому розширювальному тлумаченню не підлягає.

В поданій апеляційній скарзі прокурор посилається на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, ст. 250 КУпАП та позицію ВССУ, викладену в листі від 12.05.2016 р. № 9-1301/0/4-16.

Разом з тим, зазначені доводи не можуть бути визнані підставами, які підтверджують пов-новаження прокурора на оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопору-шення, в тому числі пов'язані з корупцією, з огляду на наступне.

Згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. та зміною функцій прокурату-ри, які визначені ст. 2 вказаного Закону, були внесені зміни до ст. 7 КУпАП, яку було доповнено частиною п'ятою такого змісту: «Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосу-ванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо на-гляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обме-женням особистої свободи громадян».

Крім того, прокурора, як суб'єкта оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, було виключено з відповідного переліку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП, са-ме на підставі Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII.

Враховуючи вищенаведене, а також висновок наведений в ухвалі Конституційного Суду України від 8.12.2015 р. № 49-у/2015 (справа № 2-43/2015) про відмову у відкритті конституцій-ного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положен-ня ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 цього Ко-дексу про те, що аналіз вказаних положень Кодексу дає підстави для висновку, що має місце неуз-годженість положень ч. 5 ст. 7, ст. 250, ч. 1 ст. 287 та ч. 2 ст. 294 Кодексу щодо повноважень про-курора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення, суд апеля-ційної інстанції вважає, що прокурор взагалі та прокурор, який брав участь у розгляді справи, у відповідності до положень закону, а саме ч. 2 ст. 294 КУпАП, не наділені правом оскарження пос-анови судді у справі про адміністративне правопорушення. Як зазначено в ухвалі Конституційного Суду України питання, з яким звернувся автор клопотання, може бути вирішене лише у законодав-чому порядку. Усунення неузгодженостей у законах не належить до повноважень Конституційно-го Суду України.

З огляду на викладене, посилання в апеляційній скарзі на лист ВССУ від 12.05.2016 р. № 9-1301/0/4-16, не може служити законною підставою, яка надає прокурору право, як учаснику у справах про адміністративні корупційні правопорушення, на подання апеляційної скарги на поста-нову судді. До того ж цей лист не враховує останніх законодавчих змін від 16.03.2017 р. та 3.10.2017 р., а тому апеляційний суд не може вважати його як чинну правову позицію судової палати у кримінальних справах ВССУ.

Посилання прокурора на вимоги ст. 6 Конвенції та ст. 55 Конституції України апеляційний суд вважає недоречними, тому що вони стосуються прав людини і громадянина, а не державних органів та їх посадових осіб.

Ці органи та особи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов'язані ді-яти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому ці посилання не підтверджують право прокурора на апеляційне оскарження поста-нови суду.

За змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення мо-же бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначе-но, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адмі-ністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням зако-нів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто, прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

В інших випадках, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає по-верненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскаржен-ня.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що ним постанова судді оскаржується через порушення норм матеріального та процесуального права, тобто не у зв'язку з реалізацією повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового харак-теру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Луганської обл. Козлова В.В. на постанову Сє-вєродонецького міськсуду Луганської обл. від 18.04.2018 р., якою ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного пра-вопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП за малозначністю правопорушення та йому ого-лошено усне зауваження - повернути прокурору.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.