4 червня 2018 року місто Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю особи яку притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника-адвоката Александрова Д.О., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 з його апеляційною скаргою на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 7 березня 2018 року, -
Цією постановою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Із постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 24 грудня 2017 року близько 15 год. 50 хв. керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1, за адресою: пр.-т Соборності в м.Києві, маючи при цьому ознаки наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість. Так, ОСОБА_3 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння за допомогою технічного приладу на місці зупинки та у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, порушивши тим самим вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 7 березня 2018 року, вважаючи її необґрунтованою, безпідставною та ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на обґрунтування якої зазначає наступне.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, не звернув увагу та не дав належної оцінки доказам у справі, не забезпечив виклик в судове засідання свідків зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, не належно дослідив відео з якого видно, що поліція не звинуватила водія у перебуванні у стані наркотичного сп'яніння, водію не пропонували пройти огляд а ні на пристрої Драгер, а ні у лікаря.
_____________________________________
Справа № 33/796/1410//2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Карабак Л.Г.
Більш того, працівники поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення не повідомивши водія, що стало причино або підставою його складання.
Таким чином, апелянт вважає, що протокол про адміністративні правопорушення складений з порушенням вимог закону, тому він не може вважатися дійсним, у зв'яку з чим просить постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 7 березня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3, захисника Александрова Д.О., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та викладені доводи в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Але при винесенні постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 7 березня 2018 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив заходів для належноїперевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_3 до відповідальності без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, яких він не мав можливості надати з вини суду, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, притягуючи ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, однак чим доводиться сам факт того, що водій керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння та, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, суд в постанові не вказав.
Пояснення свідків, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, слід вважати неналежним та недопустимим доказом, оскільки ці пояснення по своїй суті не є поясненнями свідків події, а є пояснення самого поліцейського наперед складеними у формі бланку, тотожні одне одному. При цьому зміст цих пояснень не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки, як пояснив в апеляційному засіданні ОСОБА_3, та це і нічим не спростовано, він вважав що протокол який складали на нього стосується ДТП, однак коли його зобов'язали підписатися він побачив, що стало приводом для складання протоколу при цьому, свідків на місці ніяких не було, тому водій вирішив в протоколі написати, що з підозрами не згоден, на разі має дуже напружений робочий графік, тому має такий збуджений вигляд. Водій ОСОБА_3 також стверджував, що від проходження огляду на стан сп'яніння він не відмовлявся та взагалі вважав, що протокол складається за вчинення ДТП.
Таким чином, якби суд належним чином досліджував матеріали справи, то виявив би, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є свідками в розумінні вимог ст.272 КУпАП, оскільки їм не відомі дані, що підлягають встановленню по даній справі. Адже вони не були присутні ні під час зупинки транспортного засобу яким керував ОСОБА_3, ні під час того, як він начебто відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.
Крім того, розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп'яніння, суд залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні такі документи: направлення ОСОБА_3 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт про його відмову від огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також рапорт поліцейського, який зупинив водія ОСОБА_3 із зазначенням обставин зупинки транспортного засобу.
З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 7 березня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю подіі та складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 7 березня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель