Справа № 750/5267/18 Головуючий у 1 інстанції Сапон А. В.
Провадження № 33/795/346/2018
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАп
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі :

Головуючого суді ОСОБА_1,

правопорушника ОСОБА_2,

його адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 липня 2018 року, -

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

24.05.2018 о 02.28 год. ОСОБА_2 по пр. Миру, 61 в м. Чернігові керував транспортним засобом марки «ВАЗ 210740» номерний знак 25 0478 із явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, а справу закрити в звязку з відсутністю в діях свого підзахисного складу адміністративного правопорушення. В підтвердження своїх вимог зазначив, що ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестера на місці та виявив бажання їхати в лікарню. В лікарні ОСОБА_2 погодився пройти огляд за допомогою приладу газоаналізатор і наполягав на відібранні біологічних зразків для дослідження, проте йому було відмовлено. Також, вказує, що показання працівників поліції та сам протокол адміністративного правопорушення не може бути належним доказом, оскільки поліцейські зацікавлені в результаті розгляду справи.

Крім того, вказує на недотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так, посилаючись на п. 9 розділу 3 вказаної інструкції вказує, що під час проведення огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя застосування технічних засобів вимірювання не допускається. Зазначає, що вимога про проходження огляду у заклади за допомогою приладу Драгер є незаконною.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та його підзахисний ОСОБА_2 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Наголошували про відсутність ознак спяніння у ОСОБА_2 та порушення Інструкції при проведенні огляду на стан спяніння. ОСОБА_2, також, вказав, що відмовився від проходження освідування - продуття приладу Драгер на місці зупинки та під час медичного огляду в лікарні, оскільки не довіряє правильності їх результатів.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_4 та ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог, викладених у ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути зясовані всебічно, повно й обєктивно в їх сукупності.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. Ці обставини підтверджуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 24.05.2018 року серія БД № 149956, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, рапортом інспектора поліції ОСОБА_7.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, сам ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував факту відмови від проходження медичного огляду.

Вказане знайшло своє підтвердження і на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, що ОСОБА_2 пропонували пройти тест на місці за допомогою приладу «Драгер» останній сказав, що поїде в лікарню, в лікарні закладу охорони здоровя для проходження медичного освідування, ОСОБА_2, присутності свідків категорично відмовився від проходження.

Посилання апелянта на про порушення інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема на п. 9 розділу 3, суд вважає безпідставними.

Так, відповідно до вказаної норми, використання в закладах охорони здоровя для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

На думку суду, аналізуючи вказану норму, адвокат ОСОБА_3 робить помилкові висновки щодо її тлумачення або намагається ввести суд до хибного висновку.

Вказівка апелянта про те, що показання працівників поліції та сам протокол адміністративного правопорушення не може бути належним доказом, оскільки поліцейські зацікавлені в результаті розгляду справи, суд вважає надуманими.

Так, всі докази не ставляться під сумнів, оскільки працівники поліції, виконуючи свої службові обовязки діяли згідно чинного законодавства, будь-яких порушень законів в їх діях під час складання протоколу.

Крім того, вказане було предметом дослідження в суді першої інстанції та обґрунтовано суд вказав, що ні протокол, ні викладені в ньому обставини жодним чином не оскаржені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до існуючого законодавства.

Твердження захисника ОСОБА_3 про відсутність у ОСОБА_2 ознак спяніння, суд розцінює, як захисну версію, задля уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Так суд правильно дійшов висновку щодо грубого порушення правил дорожнього руху і вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також в повній мірі оцінив особу порушника та правильно призначив адміністративне стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 липня 2018 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1