Справа № 357/6744/18 Головуючий у І інстанції Закаблук О. В.
Провадження № 33/780/747/18 Доповідач у 2 інстанції Гайдай Р. М.
Категорія 204 31.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Біла Церква, Київської області, фізичну особу-підприємця, проживаючу за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, без конфіскації.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 352 гривень 40 копійок витрат по сплаті судового збору.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що з 12 грудня 2017 року по травень місяць 2018 року здавала в оренду квартиру за адресою: АДРЕСА_1, громадянці ОСОБА_3, не маючи на це відповідних дозвільних документів та порушивши при цьому правила КВЕД-2010, Клас 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2018 року скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у постанові суду вказано, що вона в суді вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала та підтвердила вищевказані обставини, зобов'язувалась в подальшому не вчиняти правопорушень. Проте, апелянт вказала, що дані факти не відповідають дійсності, оскільки жодних пояснень щодо протоколу про адміністративне правопорушення вона суду не надавала, вину свою не визнавала, розгляд справи в суді зводився лише до повідомлення про присудження штрафу у розмірі 17 000 гривень та надання реквізитів для перерахування грошових коштів.

Апелянт вказала, що диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною, тобто необхідним є встановлення та зазначення у протоколі, норми яких законів порушила особа, діючи всупереч встановленому порядку заняття господарською діяльністю. Проте, таких вимог уповноваженою особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення дотримано не було. При цьому, даних на підтвердження систематичного надання нею послуг оплатної здачі в оренду житла, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП в протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, які з альтернативних зазначених в диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП протиправних діянь вчинено правопорушником, тобто працівником поліції не розкрито об'єктивну сторону правопорушення.

Крім того, апелянт вказала, що чинне законодавство України не вимагає реєстрації особи як суб'єкта господарювання саме на надання в оренду належного їй житлового приміщення або отримання додаткового КВЕДУ. Також не вимагається отримання ліцензії, дозволу чи іншого документа дозвільного характеру.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що в її діях відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа)при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи завдано майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказаних вимог закону не дотримався, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ч. 1 ст. 164 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Тобто, диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП містить декілька самостійних складів адміністративного правопорушення, якими є в тому числі і здійснення провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання та здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. Вказані склади правопорушення виключають одне одного, а тому не можуть бути здійснені особою одночасно.

Оскільки диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо здійснення провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання чи здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню є бланкетною нормою, то в протоколі про адміністративне правопорушення обов'язково повинна бути вказівка на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність.

Не зазначення цього в протоколі про адміністративне правопорушення позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з'ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, в протоколі не відображена систематичність її дій по здійсненню господарської діяльності, що є обов'язковою ознакою вищевказаного адміністративного правопорушення, а також відсутня інформація щодо вилучення грошей, одержаних внаслідок вчинення правопорушення, що унеможливлює встановити мету суб'єкта господарювання щодо отримання прибутку.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, на який суд першої інстанції зіслався як на доказ вини ОСОБА_2 не може вважатися доказом в контексті положень ст. 251 КУпАП.

Що стосується пояснень свідків, про які суд зазначає у своїй постанові, то жоден з них не був допитаний в судовому засіданні, що також ставить під сумнів правильність оцінки цього доказу судом першої інстанції відповідно до ст. 252 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за якою її міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особи не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_2 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

За таких обставин, провадження у справі відносно ОСОБА_2 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати та провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області Р.М. Гайдай