АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/3948/18 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/790/519/18 ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - ОСОБА_2,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

захисника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4на постанову Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_4до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівником поліції 27.02.2018 року складений протокол відносно ОСОБА_4 ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БР № 047652, 27.02.218 року о 16-20 год. в м. Харкові по вул. Героїв праці, 9 водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.13 та попустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 8.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352, 40 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Постанова районного суду незаконна, суд безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Вважає, що у ДТП винний водій автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_5, який не пересвідчився у безпеці свого маневру, різко виїхав з лівого боку на його траєкторію руху у результаті чого відбулося зіткнення.

Просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду посилаючись, що постанову оголошено за його відсутністю, копію постанови вручено 04.05.2018 року (а.с. 62).

Враховуючи, що доводи про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити клопотання ОСОБА_6 поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Потерпілий ОСОБА_5 в призначене судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про причини неявки в судове засідання апеляційний суд не повідомив, судовий виклик про необхідність зявитися в призначене апеляційним судом судове засідання на 13.06.2018 року о 12-25 год. отримав 06.06.2018 року (а.с. 86).

В ч. 4 ст. 294 КУпАП встановлені строки перегляду постанови суду першої інстанції відповідно до яких, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Виходячи з положень ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду постанови, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за наявними матеріалами справи за відсутністю належним чином повідомленого потерпілого.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_7, адвокати ОСОБА_3, яка апеляційну скаргу підтримала, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пункт 8.5 ПДР України передбачає, що дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

За порушення п. 8.5 ПДР України, передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується:

- схемою місця ДТП з якої видно, що водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.13 та попустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5

Механізм утворення ДТП відповідає механічним пошкодженням автомобілів у «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_3: пошкоджено капот, передній бампер, передня ліва фара блок, у автомобіля НОМЕР_2, пошкодження переднього бамперу, протитуманна права фара (а.с. 2).

ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, дотримуючись швидкості руху визначених п. 12.4 ПДР України та виконуючи вимоги положень п.п. 10.1, 12.3 ПДР України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_4 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляв (а.с. 1).

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_4 зі сторони працівників поліції було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 суду не надали.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення БР № 047652 від 27.02.2018 року стосовно ОСОБА_4 складений в установленому законом порядку, протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необєктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Дослідивши відеозапис події ДТД з відеореєстратора автомобіля ОСОБА_4 апеляційний суд вбачає в діях ОСОБА_5 порушення вимог пп. 10.1, 16.12 ПДР України, однак позбавлений процесуальної можливості вирішити питання про його адміністративну відповідальність (а.с. 28).

Предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 047652 від 27.02.2018 року стосовно ОСОБА_4 у звязку з порушенням вимог п. 8.5 ПДР України, та вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, інші матеріали саме цієї справи.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 не складався.

Відтак, у розумінні положень ст. ст. 254, 256, 278, 279, 280, 294 КУпАП даний факт позбавляє суд апеляційної інстанції можливості надати оцінку діям водія ОСОБА_5 в межах провадження по даній справі про адміністративне правопорушення.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4 не встановлено.

Застосування Київським районним судом м. Харкова до ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 245, 278, 280, 283, 294, 295, 298, 299 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4залишитибез задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2