Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/426/18 Провадження № 3/376/84/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2018 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Віговського С.І.,

при секретарі - Кропивлянській С.М.,

за участю прокурора Далека О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172 - 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Сквирського районного суду Київської області 06 березня 2018 року надійшов протокол № 41-03/35 про адміністративне правопорушення повязане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення складений відносно ОСОБА_1.

У вищевказаному протоколі головний спеціаліст Першого відділу (м. Київ) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_1, будучи депутатом Сквирської районної ради Київської області, тобто субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 25.08.2016 року, перебуваючи на засіданні девятої чергової сесії Сквирської районної ради VII скликання, яке відбувалось в приміщенні Сквирської районної ради Київської області за адресою: вул. Богачевського, 28, м. Сквира, Київська область, під час розгляду питання «Про затвердження списку присяжних Сквирського районного суду» не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги, встановлені пунктом 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та частиною першою статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 обраний депутатом Сквирської районної ради відповідно до рішення Сквирської районної ради від 26.11.2015 № 01-01-07 «Про інформацію голови Сквирської районної виборчої комісії ОСОБА_3 щодо підсумків виборів депутатів Сквирської районної ради та визнання повноважень депутатів Сквирської районної ради VII скликання».

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися правил депутатської етики, зокрема керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано, не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях.

На засіданні девятої чергової сесії Сквирської районної ради VII скликання Київської області, що відбулася 25.08.2016 року у приміщенні Сквирської районної ради Київської області за адресою: вул. Богачевського, 28, м. Сквира, Київська область, було розглянуто питання «Про затвердження списку присяжних Сквирського районного суду».

Одним із кандидатів включених до вказаного списку є ОСОБА_1 Г ригорович.

Статтею 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначені гарантії прав присяжних.

Так, відповідно до частин першої, другої та третьої статті 68 вказаного Закону, присяжним за час виконання ними обовязків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Присяжним відшкодовуються витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові. Зазначені виплати здійснюються за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя територіальними управліннями Державної судової адміністрації України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Крім того, за присяжними на час виконання ними обовязків у суді за місцем основної роботи зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом. Час виконання присяжним обовязків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу. Звільнення присяжного з роботи або переведення на іншу роботу без його згоди під час виконання ним обовязків у суді не допускається.

Також, на присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обовязків із здійснення правосуддя. За обґрунтованим клопотанням присяжного заходи безпеки щодо нього можуть уживатися і після закінчення виконання цих обовязків.

Таким чином, 25.08.2016 року під час засідання Сквирської районної ради VII скликання Київської області у депутата Сквирської районної ради ОСОБА_1 наявний приватний інтерес, обумовлений бажанням отримати ним статус присяжного Сквирського районного суду, а також отримання ним в подальшому матеріальної вигоди, передбаченої статтею 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до відомостей поіменного голосування депутатів Сквирської районної ради VII скликання Київської області 25.08.2016 року за проект рішення «Про затвердження списку присяжних Сквирського районного суду» проголосували 22 депутати (з 23 присутніх на засіданні), в тому числі і ОСОБА_1 Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 23 січня 2017 року № 52-09/1262/17 та положень п. п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства віднесено здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій.

З протоколу засідання девятої сесії Сквирської районної ради VII скликання Київської області від 25.08.2016 року вбачається, що депутат Сквирської районної ради VII скликання Київської області ОСОБА_1 під час засідання ради, в тому числі і під час розгляду Сквирською районною радою рішення «Про затвердження списку присяжних Сквирського районного суду» не повідомляв про наявність у нього конфлікту інтересів.

Отже, депутат Сквирської районної ради VII скликання Київської області ОСОБА_1, маючи приватний інтерес, який полягав в отриманні ним статусу присяжного Сквирського районного суду, а також отримання, в подальшому, матеріальної вигоди, передбаченої статтею 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», попередньо самостійно публічно не оголосив про конфлікт інтересів під час засідання ради, на якому розглядався вказаний проект рішення та взяв участь у голосуванні за його прийняття.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, в тому числі і посадові особи місцевого самоврядування, зобовязані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів та повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначено статтею 35 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до частини першої статті 35 зазначеного Закону правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

У статті 591 «Конфлікт інтересів» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Частиною першою статті 65 Закону передбачено, що за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються, у тому числі до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку.

Диспозиція частини першої статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до даної статті субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону.

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Натомість, депутат Сквирської районної ради VII скликання Київської області ОСОБА_1, всупереч вказаним нормам законодавства, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та його представницькими повноваженнями, з метою задоволення власних, корисливих інтересів не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, публічно не оголосив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час розгляду та прийняття рішення Сквирською районною радою VII скликання Київської області від 25.08.2016 «Про затвердження списку присяжних Сквирського районного суду» відносно себе, чим порушив вимоги пунктів 1,2 частини першої статті 28, частини першої статті 35 Закону України «Про запобігання корупції», частини першої статті 591 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав до канцелярії Сквирського районного суду Київської області письмові заперечення в яких вказав наступне.

Головний спеціаліст у Протоколі № 41-03/35 не вказує фактичного моменту виявлення вчиненого ним, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Оскільки головним спеціалістом у Протоколі № 41-03/35 вказано, що ним, вчинене правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП саме 25 серпня 2016 року, то днем виявлення адміністративного корупційного правопорушення була дата складання Протоколу № 41-03/35 14 лютого 2018 року, а адміністративний матеріал надійшов до суду 06 березня 2018 року, що вбачається із штампу вхідної кореспонденції Сквирського районного суду Київської області. Але на момент подання даних письмових пояснень на Протокол № 41-03/35 справа по суті згідно вимог глави 22 розділу IV КУпАП не розглядалася, строк розгляду адміністративної справи № 376/426/18 про адміністративне корупційне правопорушення судом згідно ч. 4 ст. 277 КУпАП не зупинявся, а тому на його думку провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, підлягає закриттю, оскільки на початок розгляду справи по суті закінчилися строки, встановлені ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Також ОСОБА_1, звернув увагу на те, що закриваючи справу про адміністративне правопорушення стосовно народного депутата України ОСОБА_4 (№ 448/1231/17 від 13.12.2017) суд зазначив, що обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення унеможливлюють встановлення суспільної небезпечності (шкідливості) діяння, протиправності, карності, вини особи.

Такий висновок судді прямо переплітається з науково - консультативним висновком НКР при ВАСУ, а саме, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

ОСОБА_1 просить суд провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП закрити.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП слухати за його відсутності та врахувати надані суду письмові пояснення при прийнятті рішення.

Прокурор Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 172-7 КУпАП із накладенням на нього відповідного адміністративного стягнення, вважаючи наявними для цього законні підстави та дотримання строків притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Вивчивши письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, заслухавши думку прокурора, дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалах, в письмових поясненнях і додаткових поясненнях ОСОБА_1, доданих до них матеріалах, суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вирішуючи справу, виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, згідно ст. 245 КУпАП є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ст. 251 доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Для правильного вирішення справи необхідно, щоб протокол про адміністративне правопорушення у точній відповідності до закону відповідав складеним матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 25.05.1998 року "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 03.03.2000 року) у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі таких питань:

-чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності;

-чи особа є винною в його вчиненні; чи належить вона до суб'єктів даного правопорушення;

-чи не містить правопорушення ознак злочину;

-чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП;

-чи немає інших обставин, що виключають провадження в справі.

За розясненнями, викладеними в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. №223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» (далі Інформаційний лист ВССУ), сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними статтею 38 КУпАП, а передбачений статтею 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, обєктивного і повного зясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до субєктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Водночас суд не бере до уваги Узагальнений висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється (http://www.vasu.gov.ua/nkr/pravovi_vusnovky/pravjvi_visnjvki_07.11.2017/), на який міститься посилання в письмових поясненнях ОСОБА_1, оскільки цей висновок суперечить наведеному вище розясненню Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також позиціям суду апеляційної інстанції, рішення якого в даній категорії справ є остаточними, щодо обовязковості зясування питання винуватості особи при закритті провадження через закінчення строків притягнення до відповідальності у разі вчинення будь-якого адміністративного правопорушення, зокрема й передбаченого статтею 172-7 КУпАП .

До того ж за визначенням Положення про Науково-консультативну раду при Вищому адміністративному суду України, затвердженого постановою Пленуму цього Суду від 25.02.2013 р. № 2 (з подальшими змінами), ця Науково-консультативна рада мала статус (до припинення діяльності Вищого адміністративного суду України 15.12.2017 р.) дорадчого органу названого Суду, що була утворена для розгляду проблемних питань застосування норм права, попереднього розгляду проектів постанов Вищого адміністративного суду України, підготовка яких потребувала наукового забезпечення; за результатами розгляду правових і методичних питань Науково-консультативна рада приймала мотивовані висновки, голова Науково-консультативної ради повідомляв її членів про результати розгляду цих висновків у Вищому адміністративному суді України (пункти 1.2, 3.1, 4.5, 4.8 названого Положення). Проте за результатами згаданого вище узагальненого висновку «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності» Вищим адміністративним судом України та/або Пленумом цього Суду жодних рішень для застосування і врахування в роботі судами нижчих інстанцій не приймалося.

З огляду на це суд вважає, що дана справа має бути розглянута в повному обсязі із дослідженням всіх обставин справи та встановленням, чи містить діяння ознаки і склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до субєктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього (за наявності підстав) вирішити питання щодо застосування строків, передбачених статтею 38 КУпАП, та закриття провадження у справі.

Судом встановлено, що будучи депутатом Сквирської районної ради Київської області, тобто субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 25.08.2016 року, перебуваючи на засіданні девятої чергової сесії Сквирської районної ради VII скликання, яке відбувалось в приміщенні Сквирської районної ради Київської області за адресою: вул. Богачевського, 28, м. Сквира, Київська область, під час розгляду питання «Про затвердження списку присяжних Сквирського районного суду» не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги, встановлені пунктом 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та частиною першою статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В діях ОСОБА_1, які виразились у неповідомленні Сквирській районній раді про реальний конфлікт інтересів, формально вбачаються ознаки правопорушення, що повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті19 Конституції України). Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоровя населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обовязків (стаття14 КУпАП).

Беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП). Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п. 4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Крім того, посадовою особою, а саме головним спеціалістом Першого відділу (м. Київ) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 не вказано фактичну дату виявлення адміністративного правопорушення.

Згідно положень КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч. 3 ст. 38 КУпАП). Продовження перебігу строків накладання адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. А сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, обєктивного і повного зясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

На думку ОСОБА_1, викладеною в письмових поясненнях датою виявлення даного правопорушення являється 14 лютого 2018 року, а саме датою складання протоколу № 41-03/35, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП.

З таким твердженням суд погоджується, оскільки воно підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Протокол про адміністративне правопорушення було складено 14 лютого 2018 року, адміністративний матеріал надійшов до суду 06 березня 2018 року, що вбачається із штампу вхідної кореспонденції Сквирського районного суду Київської області. Але на момент подання даних письмових пояснень на Протокол № 41-03/35 справа по суті згідно вимог глави 22 розділу IV КУпАП не розглядалася, строк розгляду адміністративної справи № 376/426/18 про адміністративне корупційне правопорушення судом згідно ч. 4 ст. 277 КУпАП не зупинявся, а тому згідно з ч. 1 п. 7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи, керуючись ч. 3 ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 10, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172 - 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_6