Провадження № 33/4820/74/18
Справа № 686/6802/18 Головуючий в 1-й інстанції Данькова С.О
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Старокостянтинова, мешканця АДРЕСА_3, працюючого менеджером ТОВ «Версотайл» Україна, -

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строків накладення стягнення.

За постановою суду, 3 березня 2018 року приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_1 за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, вчинив психологічне насильство в сім'ї психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_2, тимчасово не допускаючи його до холодильника, щоб взяти їжу, чим могла бути завдана шкода психічному здоров'ю потерпілого. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, справу про адмінправопорушення закрити. Скасувати протокол ГП № 507223 від 20.03.2018 року щодо ОСОБА_1 через його незаконність, так як він базується виключно на припущеннях та не містить складу правопорушення. Направити до Зарічанського відділення поліції Хмельницького міського відділу поліції ГУ НП постанову (ст. 283 КУпАП) про дослідування, викладеної у вищевказаному протоколі події та притягнення до відповідальності справжнього винуватця в скоєнні адмінправопорушення гр. ОСОБА_2 Уточнивши позовні вимоги, просив постанову Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2018 року через відсутність вини гр. ОСОБА_1, повернути для повторного розгляду до Хмельницького міськрайонного суду. Скасувати складений на гр. ОСОБА_1 протокол від 20.03.2018 року ГП №507223 через його незаконність, оскільки такий складений з порушенням процесуальних термінів складання (ст. 254 КУпАП), базується виключно на припущеннях та не містить складу правопорушення.

Вказує, що судом безпідставно зазначено в постанові, що його вина у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними: протоколу ГП № 507223 від 20.03.2018 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, рапорту від 03.03.2018 року, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 03.03.2018 року, письмових поясненнь ОСОБА_2 від 03.03.2018 року, рапорту працівника поліції від 21.03.2018 року, оскільки зазначені документи вважає сфабрикованими. Зазначає, що під час виклику поліції ОСОБА_2 поліцією було встановлено його особу ще 03.03.2018 року, а протокол про адміністративне правопорушення ГП № 507223 складено лише 20.03.2018 року. Також, судом не було враховано, що він у своїх поясненнях від 20.03.2018 року свою вину не визнавав. Судом не надано належної оцінки запереченням, які були подані ним в день первинного розгляду даної справи. Крім того, суд, всупереч вимогам закону, розглянув справу у його відсутність, оскільки він не був повідомлений про її розгляд належним чином.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, пояснення потерпілого ОСОБА_2, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об'єктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого. Зазначені вище діяння можуть проявлятися у наступних формах: насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, одежі, коштів, тощо.

Під психологічним насильством у сім'ї розуміється насильство, пов'язане із дією одного члена сім'ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров'ю цього члена сім'ї.

До того ж, згідно ст. 1 Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 року, який набрав чинності із 07.01.2018 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

В апеляційному суді ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав та пояснив, що 3 березня 2018 року близько 18 год. перебував за місцем свого проживання, зокрема у приміщенні кухні, де вчив з донькою уроки. В цей час до кухні зайшов його батько ОСОБА_2, який почав кричати та вимагати, щоб він пустив його до холодильника. Враховуючи, що уроки з донькою він ще не завершив робити, попросив почекати його 15 хв. Однак, ОСОБА_2 не бажав чекати та відразу викликав працівників поліції.

Незалежно від вказаного вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, підтверджується даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 507323 від 20.03.2018 року, згідно яких вказаної дати ОСОБА_1 АДРЕСА_1, за місцем свого проживання, вчинив насильство в сім'ї психологічного характеру відносно батька ОСОБА_2, тимчасово не допускаючи його до холодильника, щоб взяти їжу, чим могла бути завдана шкода психічному здоров'ю останньому (а.с.1);

- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) з яких вбачається, що ОСОБА_2 03.03.2018 року звернувся із заявою до СВ Зарічанського ВнП ХВП ГУНП в Хмельницькій області, в якій зазначив, що його син ОСОБА_1 на протязі тривалого часу, вчиняє відносно нього протиправні дії. Останній раз даний факт мав місце 3 березня 2018 року близько 18 год. (а.с.3);

- письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 03.03.2018 року, відповідно до яких, на протязі останніх 10 років між ним та сином, з однієї сторони, та дружиною, з іншої сторони, склались неприязні відносини, причиною яких було те, що ОСОБА_1 (син) почав простягати руки до його дружини. Так, 3 березня 2018 року, близько 18 год., він зі своєю дружиною збирались вечеряти. Намагаючись відкрити холодильник, син не впускав до нього, відповідаючи «не здохнеш», після чого він викликав працівників поліції (а.с.4);

- письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 20.03.2018 року, з яких вбачається, що 03.03.2018 року ОСОБА_1 намагався спонукати його на конфлікт: виражався нецензурною лайкою, погрожував розправою та бажав його смерті (а.с.6).

У судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_2 підтвердив такі свої письмові пояснення та розповів, що 3 березня 2018 року близько 18 години, коли він вийшов на кухню, син спровокував сварку, під час якої виражався нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. Зокрема, після того як він попросив відійти від холодильника та звільнити кухню, щоб мати можливість з дружиною повечеряти, останній йому відповів, що «не здохнеш». Тому, він змушений був викликати працівників поліції, оскільки вважає це психологічним насиллям. Ствердив, що вказане відбулось не вперше, натомість, зазвичай син на його прохання відійти, говорив «а попробуй подвинь».

Вищевказані докази у сукупності узгоджуються між собою, а отже в апеляційного суду немає сумнівів у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства в сім'ї психологічного характеру відносно батька ОСОБА_2, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров'ю.

При цьому апеляційний суд надає перевагу показам потерпілого, оскільки вони є послідовними, узгоджуються з іншими, належним чином зібраними доказами.

Натомість, пояснення ОСОБА_1 не узгоджуються ні з вищевикладеними доказами, ні з поясненнями свідка ОСОБА_3, дружини останнього, допитаної апеляційним судом. Зокрема, надаючи пояснення апеляційному суду ОСОБА_1 повідомив, що 3 березня 2018 року близько 18 год. робив уроки з донькою на кухні, оскільки у кімнаті, якою він з дружиною та двома дітьми користуються, не було для цього місця, через те, що в ній робив уроки його син з дружиною, а отже вони б їм з донькою заважали. Натомість, свідок ОСОБА_3 апеляційному суду повідомила, що у період конфлікту, тобто близько 18 год. 3 березня 2018 року, вдома не знаходилась та повернулась із сином фактично після його завершення. Крім того, всупереч поясненням ОСОБА_1, не заперечила вказаної дати самої події конфлікту.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно зазначено в постанові, що вина ОСОБА_1 підтверджується документами, які додані працівниками поліції, оскільки вони є сфабрикованими, не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 507323 від 20.03.2018 року, в ньому зазначені: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові уповноваженої особи, яка його склала; місце вчинення і суть адміністративного правопорушення. До нього додані і інші докази, які вказують на обставини та час вчинення правопорушення. Даний протокол підписаний уповноваженою особою, яка його склала. За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи відповідають як належності, так і допустимості, отже є тими доказами, які суд не може, а зобов'язаний взяти до уваги. Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Твердження ОСОБА_1 про сфабрикованість документів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду і спростовуються як матеріалами справи так і показами потерпілого ОСОБА_2 В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_2 своїми поясненнями підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Підстав вважати, що ОСОБА_2, який є батьком ОСОБА_1, дає проти нього неправдиві свідчення, апеляційним судом не встановлено. Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім'ї психологічного характеру відносно батька ОСОБА_2, тимчасово не допускаючи його до холодильника, щоб взяти їжу, тому такі дії могли завдати шкоду психічному здоров'ю потерпілого, отже, утворюють об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173?2 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що суд розглянув справу у його відсутність, чим порушив право на захист та справедливий судовий розгляд, є безпідставними.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Так, як вбачається із пояснень самого ОСОБА_1 та його письмових заперечень, останній, зі слів сусідів, був обізнаний про те, що 12 вересня 2018 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області буде розглядатись справа стосовно нього (а.с. 14). Однак, не зміг з'явитись у судове засідання. Будь-які клопотання, враховуючи обізнаність про час і місце розгляду справи, в тому числі про її відкладення з поважних причин, до суду не надав.

Натомість, в апеляційному суді ОСОБА_1, який безпосередньо приймав участь у судовому засіданні, була надана можливість довести свою невинуватість належними та допустимими доказами.

Посилання апелянта на те, що судом не було враховано того, що він у своїх поясненнях від 20.03.2018 року свою вину не визнавав, на увагу суду не заслуговують, так як вказане не є та не може бути беззаперечною підставою для його виправдання. Натомість, сукупність вищевказаних документів підтверджують протилежне.

Твердження ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення ГП № 507223 від 20.03.2018 року є недопустимим доказом, оскільки всупереч вимогам ст. 254 КУпАП складений не на протязі двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а через 17 днів з дня встановлення його особи, апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з рапорту старшого інспектора чергового Зарічанського ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Довбні О.В., зареєстрованого відповідно до штампу 3 березня 2018 року в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення та інші події під № 2721, вказаної дати о 18 год. 24 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.08.2018 року о 18 год. 23 хв. за адресою АДРЕСА_2, у ОСОБА_2 виникла сімейна сварка із сином. Цього ж дня о 20 год. 28 хв. було відібрано заяву від ОСОБА_2, що підтверджується даними протоколу її прийняття, який відповідно до штампу зареєстрований у цьому ж журналі під цим же номером. У подальшому була здійснена перевірка зазначеного повідомлення, зокрема 3 березня 2018 року відібрані пояснення у заявника, а 20 березня 2018 року - у заявника та ОСОБА_1 Саме після вказаного, на виконання вимог ст. 254 КУпАП, чинній станом на 20 березня 2018 року, був складений протокол.

Що стосується змін до частини другої вказаної норми, якими передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, то такі відповідно до Закону України від 27.02.2018, № 2293-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення прикордонної безпеки держави" набрали чинності лише 29 квітня 2018 року, тобто станом на час складання вищевказаного протоколу не діяли.

Посилання апелянта на те, що він не є суб'єктом вищевказаного правопорушення, оскільки хоч і проживає зі своєю сім'єю (дружиною та дітьми) в одній квартирі із батьками, однак батько ОСОБА_2 не є членом його сім'ї, між ними встановлений рішенням суду порядок користування квартирою, спільний побут не ведуть, суперечать вимогам ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відповідно до вимог якої дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на батьків і дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не надано належної оцінки запереченням, які були подані ним в день первинного розгляду даної справи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі фактично зводяться до розмірковувань про законність дій лейтенанта поліції Валько, а не власних дій.

Інших доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є законними, обґрунтованими та відповідає фактичним обставинам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.