Справа № 466/6156/17 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 33/783/521/18 Доповідач: Белена А. В.
Категорія:ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Белена А.В., за участю правопорушника ОСОБА_2, його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17.11.2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, уродженця м. Львова, гр. України, не працюючого,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320,00 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №008245 від 21 серпня 2017 року гр. ОСОБА_2 20.08.2017 року о 23.40 год. в м. Львові по вул. Торф'яна, 5, керував транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Апелянт вважає постанову незаконною, необґрунтоване, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт наполягає, що 21 серпня 2017 року розпивав на капоті машини зі своїми товаришами алкогольні напої. Автомобілем не керував, а тому його дії підпадають під ознаки ст.. 178 КУпАП.

Про рішення довідався лише 30.03.2018 року, а тому строк пропустив не зі своєї вини.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення правопорушника та його представника, які просили поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу та задоволити її, вважаю, що клопотання зазначене в апеляційній скарзі про поновлення строку не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 ч.2 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього троку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи у вказаний у повістці час, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що на думку суду має місце з боку ОСОБА_2 перешкоджає виконанню завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Як вбачається з постанови суду першої інстанції та матеріалів справи №466/6156/17 ОСОБА_2 в судові засідання суду першої інстанції викликався 8 разів, однак не прибував, про розгляди справи знав, оскільки в справі наявні клопотання про причини неможливості прибути в суд. Його представник - адвокат ОСОБА_3 з матеріалами справи 27.11.2017 року ознайомився та отримав копію постанови суду від 17.11.2017 року, таким чином права на захист ОСОБА_4 порушені не були, можливість подати апеляційну скаргу ще в листопаді - грудні 2017 року у ОСОБА_2 або його представника було, однак ніхто з них цим правом не скористався.

Таким чином апелянт не навів в апеляційній скарзі належних та допустимих доказів причини пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому в поновлені такого строку ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_2 - в поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17.11.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_2

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Белена А.В.