Провадження № 3/331/597/2018
331/3354/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Пивоварова Ю.О., за участю прокурора Кузіва І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, не працює, мешкає за адресою: місто Запоріжжя, вул. Запорізька, 9/17, ІПН НОМЕР_1

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2014 року наказом № 15-0 від 24.01.2014 ОСОБА_1, була призначена на посаду головного державного ревізора - інспектора відділу організації та супроводження перевірок платників податків управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС в Запорізькій області та 02.06.2015 року за місцем роботи ОСОБА_1 була ознайомлена з попередженням «про обмеження, спрямовані на запобігання та протидію корупції, щодо одержання подарунків, щодо роботи близьких осіб, щодо осіб, які звільнилися з посад або припинили діяльність повязану з виконанням функцій держави; вимоги фінансового контролю, врегулювання реального та потенційного конфлікту інтересів, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», про що остання поставила свій підпис.

Відповідно до наказу № 171-0 від 06.06.2016 року «Про призначення ОСОБА_1П.» останню призначено на посаду головного державного ревізор - інспектора відділу перевірок інших галузей економіки управління аудиту, на період відсутності основного працівника ОСОБА_2, яка перебуває у соціальній відпустці для догляду за дитиною, тобто ОСОБА_1 відповідно до п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією.

24.05.2017 року наказом ГУ ДФС у Запорізькій області № 201-0 від 24.05.2017 «Про звільнення ОСОБА_1П.» останню звільнено з посади головного державного ревізора - інспектора відділу перевірок інших галузей економіки управління аудиту, за власним бажанням. Починаючи з 24.05.2017 року, у ОСОБА_1, як у особи яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зявилося зобовязання наступного року після припинення діяльності подати в установленому ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, строком до 1 першого квітня 2018 року, а також повідомити про суттєві зміни у майновому стані за вказаний період.

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 03.11.2017 року ОСОБА_1 придбала у власність обєкт нерухомості у вигляді квартири, загальною площею 51,08 кв. м., розташована за адресом: АДРЕСА_1, вартістю 400 100 гривень.

Тобто, з 03.11.2017 року, відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про запобігання корупції» у ОСОБА_1 зявилося зобовязання у 10 денний термін, шляхом заповнення встановленої НАЗК форми повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані спричиненні придбанням у власність квартири вартістю 400 100 грн., розташовану за адресом: АДРЕСА_2, однак вказане повідомлення у передбачений Законом строк ОСОБА_1 не надіслала.

Таким чином, ОСОБА_1, будучі відповідно до п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3, розділу XIII - Прикінцевих положень ЗУ «Про запобігання корупції» субєктом, на який поширюється дія цього Закону, порушила вимоги ст. 2 Закону, а саме: не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв»язку з придбанням у власність квартири вартістю 400 100 гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією - порушення вимог фінансового контролю.

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 свою провину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що після звільнення з державної служби вона отримала у дарунок від своїх батьків грошові кошти, на які придбала квартиру, право власності на яку зареєструвала на себе. Оскільки квартиру вона придбала не на власні кошти, а на кошти батьків, то вважала, що не повинна декларувати таке майно. Також зауважила, що до 1.04.2018 року у встановленому порядку вона подала щорічну декларацію про доходи, у якій вказала нову квартиру у розділі нерухомість. Вважала, що протокол складено неправомірно, оскільки вимоги фінансового контролю вона не порушувала.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, виходжу з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до п. «е», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення як державний службовець.

Відповідно до аб. 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до роз»яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням НАЗК № 3 від 11.08.2016 року відповідно до частини другої статті 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.Абзацом пятнадцятим частини першої статті 1 Закону визначено, що субєкти декларування -особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до Закону. У свою чергу, відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію за минулий рік. Відповідно до пункту 4 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року No 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за No 961/29091 (далі -Правила заповнення форми повідомлення) інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, повинна бути також відображена в декларації, яку такий субєкт декларування подає відповідно до Закону. Враховуючи зазначене, особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до Закону) є субєктами декларування, які згідно з положеннями частини другої статті 52 Закону у разі суттєвої зміни в їх майновому стані зобовязані письмово повідомити про це Національне агентство. Тобто, якщо суб`єкт декларування припинив виконувати функції держави або місцевого самоврядування у серпні 2016 року, а декларацію особи, яка припинила відповідну діяльність, подав в лютому 2017 року, то обов`язок у такого суб`єкта декларування подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані припинився після подання декларації особи, яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні встановлено, що 24.05.2017 року наказом ГУ ДФС у Запорізькій області № 201-0 від 24.05.2017 «Про звільнення ОСОБА_1П.» останню звільнено з посади головного державного ревізора - інспектора відділу перевірок інших галузей економіки управління аудиту, за власним бажанням.

23.05.2017 року ОСОБА_1 подала декларації про доходи перед звільнення.

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 03.11.2017 року ОСОБА_1 придбала у власність обєкт нерухомості у вигляді квартири, загальною площею 51,08 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 твартістю 400 100 гривень.

02.04.2018 року ОСОБА_1 подала щорічну декларацію, у якій вказала придбану у 2017 році квартиру як нерухоме майно. За період після придбання квартири та до 02.04.2018 року ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни у майновому стані не подавала.

Зазначені факти свідчять про те, що ОСОБА_1, у період після звільнення та до моменту подання щорічної декларації за 2017 рік повинна була повідомляти про суттєві зміни у майновому стані, але придбавши на праві власності квартиру, вартість якої перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, відповідне повідомлення не подала, чим порушила вимоги фінансового контролю.

Доводи правопорушниці про те, що суттжєві зміни у її майновому стані не відбулися, оскільки квартиру вона придбала не за власні кошти, а за кошти батьків, суд відкидає як такі, що не заслуговують на увагу та не впливають на вірне вирішення справи.

Таким чином, дослідивши усі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а саме: неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

При визначенні виду та міри відповідальності враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини та майновий стан.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 221, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (одна тисяча сімсот) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП р/р 8003 одержувач УК в Олександрівському районі м. Запоріжжя банк Казначейство України (ЕАП) МФО 899998.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,4 гривень, на р/р 6001, одержувач коштів ГУК у м. Києві, , банк Казнчейство України (ЕАП) код банку 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106, стягувач ДСА України, адреса стягувача 01601 м. Київ, вул. Липська, 18/5 .

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесу на протязі десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги, а також прокурором у порядку, передбаченому ч.5 ст. 7, ч.1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: Ю.О. Пивоварова