Справа №560/1311/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділу прикордонної служби "Дубровиця" Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інспектора прикордонної служби 2-ї категорії Відділу прикордонної служби "Дубровиця", жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР №576556, виданий 07 квітня 1999 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Права та обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1, роз'яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №401639 від 14 вересня 2018 року вбачається, що 14 вересня 2018 року на території Миляцької ОТГ Дубровицького району Рівненської області, на північній околиці н.п. Переброди, в 10 метрах від державного кордону України, о 06:00 год. ОСОБА_1 не виконав належним чином службові обов'язки у прикордонному наряді "Прикордонний патруль" в районі прикордонного знаку №0785, а саме перебував у службовому приміщенні замість охорони визначеної ділянки шляхом патрулювання, спостереження за місцевітю не здійснював, чим порушив вимоги статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, абзацу 6.13 пункту 11 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ №1261 від 19 жовтня 2015 року.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також на розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на розгляді справи в суді, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Диспозиція частини 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Однак, при дослідженні матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №401639 від 14 вересня 2018 року, який складений відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд звернув свою увагу на те, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції частини 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Жодні докази того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції частини 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у даній справі слід закрити у відповідності до вимог пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 статтті 247, статтями 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови. постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_2