АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1100/2018 Головуючий у першій інстанції - Новик В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2017 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду від 08 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Святошинського районного суду від 08 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до постанови судді 25 січня 2018 року об 01 годині 10 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем «Опель» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Кільцева дорога, 2 в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані сп'яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, однак ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2

На підтвердження своїх апеляційних вимог скаржник зазначає, що при вирішенні справи суд не сприяв повному об'єктивному та неупередженому розгляду, а тому покарання суду є суворим, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, що 25 січня 2018 року не вживав алкогольні напої та наркотичні засоби, оскільки є сумлінним водієм, з огляду на характер його роботи , а саме працює водієм таксі, та знає ПДР.

Окрім цього, апелянт зазначає, що працівниками поліції висказавши йому підозру, що він перебуває в стані сп'яніння, не затримано та не вилучено автомобіль, яким він керував, більш того зобов'язали ОСОБА_2 відвезти пасажира, який перебував в його автомобілі, за місцем призначенням, та після цього склали протокол.

В апеляції вказується увага на те, що протокол про адміністративні правопорушення містить очевидні виправлення, помилки та дописки. У протоколі про адміністративні правопорушення відсутні пояснення ОСОБА_2, що свідчить про його незгоду з протоколом.

Апелянт вважає дивним те. що суддя районного суду не взяв до уваги довідку КМНКП &q?зя;Соціотерапія&q?ку; про те, що при огляді ОСОБА_2 будь-якого сп'яніння не виявлено.

Також в апеляції вказується на те, що ОСОБА_2 не було повідомлено про час розгляду справи в суді першої інстанції та його було позбавлено можливості заявляти клопотання про допит свідків, а також перевірки обставин адміністративного правопорушення.

Окрім того, апелянт вважає, що при обранні виду та розміру стягнення, суддя районного суду не дотримався вимог ст. 33 КУпАП та порушив вимоги ст. ст. 245, 246, 251, 252, 268, 280, 283 КУпАП.

Апелянт ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 на неодноразові виклики в судові засідання апеляційної інстанції не з'явилися, а тому справа розглянута суддею апеляційного суду без участі вказаних осіб.

Суддя апеляційного суду, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Святошинського районного суду від 08 лютого 2018 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: поясненнями самого ОСОБА_2 про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на вимогу поліцейських, проте самостійно пройшов огляд 25.01.2018 року об 11 годині 20 хвилин і ознак сп'яніння виявлено не було, даними протоколу про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, рапортом працівника поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не вживав алкогольних чи наркотичних засобів та не мав ознак сп'яніння є безпідставними, оскільки згідно з рапортом працівника поліції Хильмана І.А. та поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у водія були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагували на світло, тремтіння пальців рук, шкірний покрив обличчя блідого кольору.

Посилання ОСОБА_2 на те, що від пройшов огляд на стан сп'яніння в КМНКЛ &q?гл;Соціотерапія&q?ні;, де не було виявлено ознак сп'яніння, не можуть бути взятими до уваги, оскільки згідно з обставинами справи автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зупинено 25 січня 2018 року о 01 годині 05 хвилин, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено цього ж числа о 01 годині 30 хвилин, а обстеження в лікарні проведено 25 січня 2018 року об 11 годині 20 хвилин, тобто з порушенням вимог ст. 266 КУпАП. На цій підставі суддя районного суду не взяв до уваги довідку КМНКП &quне;Соціотерапія&q?ов;, про що зазначено у постанові судді.

Відсутність в матеріалах справи даних про затримання та вилучення автомобіля, само по собі не спростовує обставин, викладених у постанові судді районного суду, за яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, а доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції зобов'язали ОСОБА_2 відвезти пасажира, який перебував в його автомобілі, за місцем призначенням, є голослівними.

Протокол про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не містить будь-яких виправлень, помилок та дописок, як про це зазначається в апеляційній скарзі.

Також у протоколі про адміністративні правопорушення є запис, засвідчений підписом ОСОБА_2, про те, що пояснення він надасть в суді, тобто відсутність у протоколі пояснень ОСОБА_2 свідчить про його позицію щодо моменту надання пояснень, а не про незгоду з протоколом, як це трактується в апеляції.

Безпідставними є доводи в апеляції про порушення суддею районного суду вимог ст. 268 КУпАП, оскільки з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, йому під розписку було роз'яснено положення статті 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с. 5), а також він скористався своїм право заявляти клопотання, оскільки подав судді довідку КМНКП &q?ль;Соціотерапія&q?ов; (а.с. 6).

При розгляді справи щодо ОСОБА_2 суддею районного суду дотримано вимог ст. ст. 245, 246, 251, 252, 268, 280, 283 КУпАП, а при обранні виду та розміру стягнення - вимог ст. 33 КУпАП, а тому доводи апеляції про порушення суддею вимог матеріального та процесуального закону також не можуть бути прийнятими до уваги.

Отже, постанова судді Святошинського районного суду від 08 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 є законною і обґрунтованою, а тому підстав для зміни чи скасування постанови судді немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Святошинського районного суду від 08 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська