П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 10 травня 2018 року в 02 год. 14 хв. по проспекту Голосіївському в м. Києві, керував автомобілем «Опель», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства. На його думку, суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що 10 травня 2018 року він перебував по проспекту Голосіївському в м. Києві, проте автомобілем не керував, оскільки в нього закінчилось пальне у зв'язку з чим він стояв біля свого автомобіля. Апелянт зазначає, що саме після цього до нього під'їхав автомобіль патрульної поліції та інспектор запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак наркотичного сп'яніння. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що його відмова була також пов'язана з тим, що в той момент він не був водієм.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що свідки не були очевидцями всіх подій, вони засвідчили тільки факт його відмови від проходження наркотичного огляду, що є порушенням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд, розглядаючи справу щодо нього, порушив принципи повноти та об'єктивності судового розгляду, а тому вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є мотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення суд обґрунтував: протоколом про адміністративне правопєорушення, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо нього, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Як зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_2, він відмовився від проходження огляду, а тому його доводи про порушення порядку огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував автомобілем «Опель», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та пояснював це тим, що він не був водієм, оскільки не керував автомобілем, а стояв біля нього.

Апеляційний суд не приймає такі доводи ОСОБА_2 як обґрунтування його невинуватості.

Як пояснив сам ОСОБА_2, він керував автомобілем «Опель» та змушений був зупинитись на проспекту Голосіївському в м. Києві, оскільки закінчилось пальне. До нього під'їхали співробітники патрульної поліції, запитали про причину зупинки, після чого запросили його бути свідком проходження огляду на стан сп'яніння іншим водієм і лише після цього запропонували йому пройти огляд, підозрюючи його в перебування в стані наркотичного сп'яніння.

Апеляційний суд вважає, що вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння є законними, оскільки ОСОБА_2 до вимушеної зупинки керував транспортним засобом і після того як залив би пальне, продовжив рух, оскільки його автомобіль стояв на проїзній частині дороги.

Крім того, положеннями п. 15.14 ПДР України передбачено, які дії водій повинен вчинити у разі вимушеної зупинки.

Тому доводи апелянта про те, що на час, коли йому поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп'яніння він не був водієм, є непереконливими.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_2 ознайомлений з правами та обов'язками. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення містяться письмові пояснення ОСОБА_2, відповідно до яких він випив пляшку пива та переживав, що тест покаже позитивний результат. Проте будь - яких зауважень стосовно складеного протоколу та незаконних дій поліцейських він не заявляв.

Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння. Більше того, вищевказаний відеозапис не містить даних про те, що ОСОБА_2 мотивував свою відмову від проходження огляду на стан сп'яніння тим, що не керував автомобілем.

Також необґрунтованими апеляційний суд вважає доводи апелянта про те, що поліцейські не могли його залучати як свідка під час проведення огляду іншого водія на стан сп'яніння, якщо у них була підозра, що він теж перебуває в такому стані.

Апеляційний суд зазначає, що ним розглядається справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 Тому в даному провадженні суд не дає оцінки діям поліцейських під час проведення процедури огляду на стан сп'яніння іншого водія.

З цих мотивів апеляційним судом було відмовлено в задоволенні клопотання про витребування відеозапису у справі, де ОСОБА_2 був свідком та у допиті поліцейського.

З огляду на викладене,апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун