Номер провадження: 33/785/976/18
Номер справи місцевого суду: 523/6820/18
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі головуючого Копіци О.В., за участю потерпілого ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2018 р., відносно:

ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, громадянина України, пенсіонера, працюючого водієм на Автобазі санітарного транспорту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн..

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 11.05.2018 року о 13 год. 20 хв., ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ГАЗ-2705», держ. знак НОМЕР_1, який належить ДКП «САНАВТОТРАНСПОРТ», рухався по вул. Наклонній в м. Одесі та, порушивши вимоги п. 8.7.3 «е», п. 3.1 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначив, що не погоджується з постановою судді, з таких підстав.

Суд першої інстанції не врахував, що він керував спеціальним транспортним засобом (швидка медична допомога) і рухався по вул. Миколаївська дорога з увімкненим проблисковим маячком синього кольору, виконуючи службове завдання. На перехресті вулиць Південна дорога/проспект Добровольського, він пригальмував та, відповідно до вимог п. 3.1 Правил дорожнього руху, переконавшись в безпеці свого маневру, продовжив рух через перехрестя, а водій автомобілю «Mitsubishi Lancer», не надавши йому переваги, здійснив зіткнення з задньою частиною його автомобілю.

Вважаючи, що вимоги ПДР порушив саме водій автомобілю «Mitsubishi Lancer», він просить скасувати постанову суду першої інстанції.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене 31.07.2018 року ОСОБА_4 не з'явився, причини не явки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в телефонному режимі. Будь-яких клопотань від ОСОБА_4 про відкладання розгляду справи не надійшло.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_4 по не з'явленню до суду свідчить про зловживання наданими йому процесуальними правами та на затягування розгляду справи.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_4 на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги на підставах, викладених ним в письмових запереченнях, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про таке.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- показання потерпілого ОСОБА_2, який суду пояснив, що рухався на зелене світло світлофора у правому ряду. Зліва від нього рухалася маршрутка, у зв'язку з чим він не мав змоги побачити машину швидкої допомоги, яка рухалася на заборонений сигнал світлофора без звукового сигналу;

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №072538 від 11.05.2018 року;

- схему місця ДТП;

- письмові пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до припису п/п «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Під час розгляду справи встановлено, що водій ОСОБА_4 рухався на спеціальному автомобілі.

Дійсно, положеннями п.п. 3.1 та 3.2 ПДР передбачено, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

У разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) вбачається, що ОСОБА_4, рухаючись на забороняючий сигнал світлофора (червоний), не увімкнув спеціальний звуковий сигнал, що призвело до зіткнення з транспортним засобом, який рухався на зелений сигнал світлофора.

Отже, водій ОСОБА_4 не виконав приписи Правил дорожнього руху, які регулюють порядок проїзду спеціальних транспортних засобів на забороняючий сигнал світлофора (червоний), тому його дії кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як вчинення порушення учасником дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Надавши об'єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки вони очевидно спростовуються дослідженими вище доказами та приписами Правил дорожнього руху, які не виконав водій ОСОБА_4

До того ж, ОСОБА_4 сплатив штраф, призначений постановою суду першої інстанції та судовий збір, що підтверджується відповідними квитанціями, долученими до матеріалів справи (а.с. 8, 9), що свідчить про те, що накладене на нього стягнення відповідає загальним правилам визначеним ст. 33 КУпАП.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що орган дізнання, оформлюючи матеріали ДТП, а суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшли правильного висновку про те, що єдиним винуватцем у вчиненні ДТП є ОСОБА_4

Відповідно до п.1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та справедливою, тому підстави для її скасування - відсутні.

керуючись ст.ст. 7, 33, 252, 268, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2018 року, про накладення на ОСОБА_4 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП- залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області: О.В. Копіца