Справа № 346/2797/18
Провадження № 3/346/1383/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Потятинник Ю. Р., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер -НОМЕР_1, за ст. 41 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

В протоколі про адміністративне правопорушення №ІФ 643/842/АВ/П/ПТ від 12.06.2018 року вказано, що фізична особа підприємець ОСОБА_1, - здійснила фактичний допуск працівників до роботи без укладення трудових договорів у салоні краси «Віталія», який розміщений по адресу: м. Коломия, вул. Переяславська,15/3.

Особа,що притягується до адміністративної відповідальності викликалася в судові засідання,однак в судові засідання не з'являлася. Жодних розписок про отримання повісток від неї до суду не поверталось.

Проаналізувавши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з таких міркувань.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом'якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов'язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або "штрафна"), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов'язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.2ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення унеможливлюють встановлення суспільної небезпечності (шкідливості) діяння, протиправності, карності, вини особи.

Стаття 247 КУпАП, чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності зясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Такий висновок прямо узгоджується з науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, а саме, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Так, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. А за логічним тлумаченням абзацу першого статті 247 КУпАП встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Відповідно поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка ФОП ОСОБА_1 по результатах якої винесено протокол про адміністративне правопорушення від 12.06.2018 року - тривала з 20-23 квітня 2018 року, зі складенням акту за наслідками перевірки від 23.04.2018р. Таким чином, на момент розгляду вказаної справи, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченихст. 38 КУпАП.

Також дане провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП , оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.3ст.41 КУпАП, а саме відсутній субєкт адміністративного правопорушення.

У ч. 3 ст. 41 КУпАП передбачений спеціальний субєкт адміністративного правопорушення. І в справі, що розглядалася це може тільки бути фізична особа підприємець, ОСОБА_1 Однак протокол про адміністративне правопорушення фактично складено на уповноважену особу ОСОБА_1 ОСОБА_2,яка не може бути субєктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 7 ч.1 ст.247,ст.ст.1,9,38,283,284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Справу відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер -НОМЕР_1 за ч. 3 ст. 41 КУпАП провадженням закрити на підставі п.7 ч.1ст.247 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Потятинник Ю. Р.