Справа № 368/1245/16-п Головуючий у І інстанції Шевченко І. І.
Провадження № 33/780/500/18 Доповідач у 2 інстанції Свінціцька
Категорія 138 11.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі судді Свінціцької О.П., з участю особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Караглицького районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року, якою провадження у справі відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого водієм на ПАТ «Кагарлицьке», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серія АП1 № 945623 від 10.09.2016 року, ОСОБА_1 10 вересня 2016 року в м. Кагарлику по вул.. Незалежності, керуючи автомобілем ZAZ - 1105 «Дана», державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки на неврегульованому перехресті з вулицею Незалежності скоїв зіткнення з автомобілем Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по вул. Незалежності, автомобілі отримали пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. (8.7) 10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Караглицького районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Своє рішення суддя мотивував тим, що суддя на підставі наявних матеріалів та доказів не може зробити беззаперечний висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суду не було надано достатніх та незаперечних доказів цього, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, та визнати винним у скоєнні ДТП порушника ОСОБА_1

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послався на те, що він 10 вересня 2016 року рухався по вулиці Фрунзе в м. Кагарлик Київської області на автомобілі НОМЕР_3, з правого боку паралельно з ним рухався ОСОБА_4 на автомобілі ZAZ-l105 «Дана» д.н. НОМЕР_1;

В районі памятника «Танк», на перехресті він помітив вантажівку марки ГАЗ д.н. НОМЕР_4, яка стояла на зустрічній смузі з ввімкненим сигналом повороту, пропускаючи їхні авто, хотіла здійснити поворот ліворуч.

Коли вони порівнялись з вантажівкою, автомобіль «ZAZ» почав різко переміщатись ліворуч, хоча був з права паралельно з ним, чим затискаючи його в автомобіль ГАЗ, він максимально взяв ліворуч, щоб уникнути зіткнення, і коли він помітив, що вже максимально наблизився до вантажівки, то зупинився, проте водій «ZAZy», продовжив рух та передньою лівою частиною свого авто вдарив його автомобіль в правий бік, внаслідок чого на його автомобілі було пошкоджено праві дверцята, переднє праве крило, права фара, бампер та накладку з правого боку було зірвано, і після зіткнення вона опинилась перед його автомобілем, а це свідчить про те, що його автомобіль стояв, а саме «ZAZ» зробив наїзд і по інерції все стягнув вперед;

Всі факти свідчать, що ОСОБА_4 винний у скоєнні ДТП, а саме: матеріали справи, схеми ДТП, фотознімки, той факт, що саме ОСОБА_4 позбавлено посвідчення водія, покази свідків а не тих осіб, які приїхали через 30 хвилин після ДТП і за яких потурбувався порушник ОСОБА_4

І саме свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 всі в один голос кажуть, що саме Таврія д.н. НОМЕР_1 вдарила автомобіль Тойота д.н. НОМЕР_2, а він зробив все можливе, щоб уникнути зіткнення.

Крім того, ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кагарлицького районного суду від 12.04.2018р. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він не був присутнім в судовому засіданні і не знав про винесення постанови, а копію постанови ним отримано лише 04.05.2018р. За таких обставин вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_3, який підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, ОСОБА_1 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Наведені ОСОБА_3 причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги визнаються судом поважними, оскільки ОСОБА_3 не був присутній в судовому засіданні 12.04.2018р., копію постанови суду першої інстанції ним було отримано на запит лише 04.05.2018р. поштою. У звязку із чим суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови Кагарлицького районного суду від 12.04.2018р.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про необґрунтоване закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст.124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Вказані вимоги були дотриманні суддею при розгляді справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 945623 від 10.09.2016 року, ОСОБА_1 поставлено у вину порушення вимог п. (8.7) 10.1 ПДР України.

Дослідивши зібрані у справі докази, суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність того, що в діях ОСОБА_1 є порушення зазначених вище пунктів ПДР України, що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, пунктом 8.7 ПДР України визначено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Матеріали зазначеної справи не містять будь-яких доказів, які б указували на те, що на ділянці дороги, де сталася ДТП наявне світлофорне регулювання. Про відсутність світлофору на даній ділянці підтвердили і учасники ДТП в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п.10.1 ПДР України водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Матеріали справи не містять доказів, які б указували на таке невиконання ОСОБА_1 вимог цього пункту ПДР, яке б перебувало у прямому причинному звязку із наслідками у вигляді зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений щодо ОСОБА_1, в ньому не міститься даних, які б вказували на те, що ОСОБА_1 починав рух, перестроювався чи іншим чином змінював напрямок рух. Не містить таких даних і схема ДТП та інші матеріали справи.

Наведене у своїй сукупності вказує на законність та обґрунтованість висновків судді місцевого суду про недоведеність того, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.п. 8.7 та п.10.1 ПДР України, яке б перебувало у прямому причинному зв»язку із зіткненням транспортних засобів та їх пошкодженням, що вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Не ґрунтуються на вимогах закону посилання ОСОБА_3 на необхідність направлення справи щодо ОСОБА_1 для належного оформлення до Кагарлицького ВП, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції неодноразово матеріали повертались до відділу поліції для дооформлення та крім того, статтею 294 КУпАП не передбачено права апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги направлення справи до відділу поліції для належного оформлення.

Враховуючи викладене, постанова судді Кагарлицького районного суду Київської області від 12.04.2018 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, є належним чином обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у звязку з чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 12.04.2018р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 12.04.2018р., якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька