Справа № 462/2592/18 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 33/783/676/18 Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 06 червня 2018 року, -

з участю прокурора Вітковської І.М.,

захисника правопорушника ОСОБА_2 -

адвоката Козак О.В.,

встановив:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 352 грн. 40 коп. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2, обіймаючи посаду начальника служби електросвітло технічного забезпечення польотів ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Д. Галицького», який відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, примітки до статті 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно повідомив про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_2 покликається на те, що не погоджується з постановою суду, оскільки така винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, без врахування суттєвих обставин та підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку щодо часу виявлення правопорушення.

Акцентує, що інформація про суттєві зміни в майновому стані, а саме про придбання ним 1/4 частини квартири загальною вартістю 400 000 грн., ним розміщена в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 27 грудня 2017 року.

Стверджує, що доказів, які б давали суду можливість прийти до переконання про неможливість виявити порушення починаючи від дня розміщення на сайті відповідної інформації прокурором не зазначено і не надано.

Вважає, що суд оцінив неспроможність державного контролюючого органу на користь сторони обвинувачення, чим допустив обвинувальний ухил процесу, що суперечить не лише загальним принципам, але й порушує права закріплені ст.ст. 55, 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Наголошує, що прокурором не спростовано об'єктивної можливості державного контролюючого органу виявити порушення від моменту розміщення декларації.

Вважає, що днем вчинення правопорушення є 11-й день після виникнення у нього відповідного обов'язку по розміщенню декларації.

Покликається на те, що судом необґрунтовано, чому не взято до уваги його аргументи, не зазначено якими доказами спростовується те, що датою виявлення порушення є дата складання протоколу, а не інший день, як зазначено ним - 27 грудня 2017 року, а днем закінчення передбаченого ч.3 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, в такому разі, слід вважати 27 березня 2018 року.

Акцентує, що закінчення цих строків у відповідності до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП є обставиною, що виключає провадження по справі із її закриттям відповідно до п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП.

Просить скасувати постанову від 06 червня 2018 року у справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення захисника правопорушника - адвоката Козак О.В. про підтримання апеляційної скарги ОСОБА_2, думку прокурора про її заперечення та залишення постанови суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорює факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а, як вбачається з її змісту, не згідний з стягненням, яке, як він вважає, накладено після спливу строків, визначених КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд вважає вірним висновок місцевого суду про те, що на момент прийняття судового рішення, не спливли строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП - відсутні.

Таким чином, постанова суду першої інстанції є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі апеляційний суд не вбачає.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 06 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах Галапац І.І.

апеляційного суду

Львівської області