Провадження № 33/792/340/18
Справа № 686/5638/18 Головуючий в 1-й інстанції Місінкевич А. Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Порозова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Городиска Дунаєвецького району, Хмельницької області, проживаючого АДРЕСА_1, менеджера з продажу ПП «ОСОБА_7»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 11 березня 2018 року о 05 год. 00 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Свободи, 1А, передав керування транспортним засобом марки «BMW 530 D», номерний знак НОМЕР_3 водію ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_2, який того ж дня о 05 год. 08 хв. в м. Хмельницькому по вул. Старокостянтинівському шосе, 7 Б, керував вищезазначеним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України та в його діях вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Непогоджуючись з постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанову суду вважає незаконною, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що всупереч вимогам ст. 268 КУпАП справу розглянуто у його відсутність, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватись юридичною допомогою адвоката. Натомість, до початку розгляду справи він подавав клопотання про її відкладення у зв'язку із хворобою, однак таке не було задоволено.

Судом не враховано, що за кермом транспортного засобу марки «BMW 530 D», номерний знак НОМЕР_3, був ОСОБА_4, а не він. Отже, судом при накладенні стягнення неправильно застосовано санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апелянт просив поновити пропущений строк на оскарження вказаної постанови, оскільки такий пропущений з поважним причин. Вказану постанову отримав 22 червня 2018 року.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущений з поважних причин. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній при проголошенні постанови 11 червня 2018 року. Дана постанова отримана ним лише 22 червня 2018 року, а тому апелянт не мав можливості вчасно її оскаржити протягом 10 днів з дня її винесення.

Що стосується апеляційної скарги, то заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1, захисника Порозова Д.В., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції були виконанні в повній мірі.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 підтверджується даними:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 205019 від 11 березня 2018 року, з якого вбачається, що 11 березня 2018 року о 05 год. 00 хв. в м. Хмельницькому по вул. Свободи, 1 А, ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що проживає в АДРЕСА_3, який 11.03.2018 року о 05 год. 08 хв. у м. Хмельницькому по вул. Старокостянтинівське шосе, 7 Б, керував транспортним засобом BMW 530D, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху (а.с.1);

-висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння ХОНД, в якому зазначено, що ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп'яніння (а.с.5);

-письмових поясненень ОСОБА_1, відповідно до яких він передав керування автомобілем ОСОБА_4, який завідомо для нього перебував в стані алкогольного сп'яніння, оскільки разом вживали спиртне в клубі «СВ» (а.с.6);

-письмових пояснень ОСОБА_4, який зазначив, що 11.03.2018 року їхав за кермом автомобіля НОМЕР_2 з ОСОБА_1 та ОСОБА_5, при цьому, не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення із стовпом, та покинув місце ДТП (а.с.7);

-письмових пояснень ОСОБА_5, відповідно до яких 11 березня 2018 року о 5 год. він перебував в автомобілі разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Останній кермував автомобілем. ОСОБА_1 сидів на пасажирському місці. Рухаючись по Старокостянтинівському шосе, їх наздогнав автомобіль патрульних, та на їх вимогу зупинитись ОСОБА_4 не підкорявся. Після цього збільшив швидкість, та, не впоравшись із керуванням, зіткнувся із стовпом (а.с.8).

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції порушив його право на захист, оскільки розглянув справу у його відсутність, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов'язковою.

Розгляд справи у суді першої інстанції відкладався неодноразово. Захисник ОСОБА_1 звертався двічі із заяви про відкладення розгляду справи, яка була призначена на 18 квітня 2018 року та на 10 травня 2018 року через зайнятість та через хворобу правопорушника відповідно. ОСОБА_1 особисто звертався також двічі з заявами про відкладення розгляду справи, яка призначалась на 30 травня 2018 року та на 11 червня 2018 року через хворобу (а.с. 12, 15).

Згідно листка непрацездатності серії АДО № 436760 від 1 червня 2018 року, який був долучений до заяви про відкладення розгляду справи, ОСОБА_1, дійсно, перебував на амбулаторному лікуванні з 01.06.2018 року по 08.06.2018 року та з 09.06.2018 року по 15.06.2018 року(а.с. 21).

Разом з тим, з даного листка непрацездатності не вбачається того, що ОСОБА_6 мав такий стан здоровя, який перешкоджав йому з'явитись у судове засідання. Будь-які докази, які б це підтверджували матеріали справи також не містять.

А тому, суд першої інстанції правильно, на виконання вимог ст. 277 КУпАП, з дотриманням строків розгляду даної справи, здійснив такий у відсутність ОСОБА_1, який будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду не виявив бажання брати участь у судовому засіданні безпосередньо.

Окрім того, в апеляційній інстанції було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не знав про перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння, а отже на відсутність його вини у вказаному правопорушенні, апеляційний суд до уваги не бере. Так, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення надав пояснення про те, що вони разом в клубі «СВ» вживали спиртне. Коли завершили відпочинок, він перебуваючи у сильнішому стані алкогольного сп'яніння, чим ОСОБА_4, попросив саме його сісти за кермо автомобіля.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 також не заперечив факту їх спільного з ОСОБА_4 відпочинку у зазначеному клубі, однак виклав іншу версію подій. Апеляційний суд не бере її до уваги, оскільки, окрім того, що вона суперечить його ж письмовим поясненням, отриманим безпосередньо після вищевказаної події, така не узгоджується з іншими дослідженими апеляційним судом матеріалами справи. Вказане апеляційний суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Разом з тим, накладаючи стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції були порушені вимоги ч.1 ст. 33 КУпАП.

Відповідно до вказаної норми стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаних вимог закону суд не дотримався.

Так, як вбачається з вищевикладених фактичних обставин справи, ОСОБА_1 передав керування належним йому транспортним засобом особі, яка перебувала у стані алкогольного сп'яніння. Отже, він був не водієм вказаного автомобіля, а іншою особою - пасажиром. За таких умов, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП на нього можливе накладення стягнення лише у виді штрафу.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

У зв'язку з порушеннями норм матеріального права, зокрема, незастосування закону про адміністративну відповідальність, який підлягав застосуванню, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення на правопорушника адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2018 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення змінити.

Виключити з постанови посилання на накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вважати, що на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області Н.О. Федорова