АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1319/18 Номер провадження 33/786/713/18Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Нізельковська Л.В.,

за участі:

захисника - адвоката Мамедова Р.І.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мамедова Р.І. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постановою судді ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що він 27.04.2018 року, о 10.43 год., по просп.Володимирському в м.Лубни Полтавської області, керував транспортним засобом „Renault Master", д.н.з. НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння, що знизило його увагу та швидкість реакції та призвело до ДТП із автомобілем „Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_2. Огляд на стан сп'яніння проводився в Лубенському обласному наркологічному диспансері. Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушив п.2.9(а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями положень ст.256 КпАП України, зокрема, в ньому містяться дописування стосовно перебування ОСОБА_3 в стані наркотичного сп'яніння. Окрім того, з моменту виявлення підстав для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння та до моменту його фактичного проведення минуло більше двох годин, що є грубим порушенням п.п. 8, 9 Інструкції „Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відсутній підпис ОСОБА_3, що ставить під сумнів достовірність проходження ним вказаного огляду.

Також вказує, що відповідно до постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.05.2018 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на три місяці, а тому, застосування в межах даної справи адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування строком на один рік, є безпідставним.

Водночас, просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що про місце, дату та час розгляду справи ОСОБА_3 належним чином повідомлений не був, а про результат розгляду справи йому стало відомо лише 07.06.2018 року, а тому не мав змоги в передбачені законом строки оскаржити вказану постанову.

Вислухавши захисника Мамедова Р.І. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, заслухавши свідків, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає до задоволення, апеляційна скарга - не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто суддею за відсутності правопорушника, а про результати розгляду справи ОСОБА_3 стало відомо лише 07.06.2018 року, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об'єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, ґрунтується на матеріалах провадження та досліджених у судовому засіданні доказах.

Як вбачається із матеріалів справи, після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вказані особи були направлені для проходження медичного огляду на стан сп'яніння до Лубенського обласного наркологічного диспансеру. В ході цього огляду встановлено факт перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп'яніння, про що складено відповідний висновок.

Допитаний у судовому засіданні від час апеляційного розгляду в якості свідка лікар-нарколог ОСОБА_5 вказав, що проведені лабораторні дослідження вказали на перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп'яніння. Також на стан сп'яніння вказували і зовнішні ознаки.

Такі свідчення ОСОБА_5 підтверджуються актом медичного огляду.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він не був ознайомлений із висновком про результати медичного огляду, спростовуються свідченнями лікаря-нарколога ОСОБА_5, а також свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які вказали, що одразу ж після проведення огляду ОСОБА_3 було повідомлено про результат, висновок йому надавали на ознайомлення, однак, ОСОБА_3 від підпису про ознайомлення зі змістом висновку відмовився.

Огляд ОСОБА_3 проведено у медичному закладі уповноваженою особою, у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ № 1452/7356 від 09.11.2015. Жодних підстав ставити під сумнів законність такого огляду немає.

Пунктом 9 розділу ІІ вказаної вище Інструкції передбачено обов'язок поліцейського з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів забезпечити доставку особи до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. При цьому факт проведення самого огляду в строк понад дві години з моменту виявлення підстав для його проведення не спростовує висновку лікаря про перебування водія в стані сп'яніння та не тягне за собою визнання такого висновку незаконним.

Відсутні також будь-які об'єктивні дані, що свідчили б про факт фальсифікації поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення.

Тому доводи апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а також допущення порушень в ході проведення медичного огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення, є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо тверджень захисника про неможливість позбавлення ОСОБА_3 права керування транспортними засобами, оскільки він вже такого права позбавлений постановою судді від 14.05.2018, то і ці доводи є безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до ст.36 КпАП України при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Санкцією ч.1 ст.130 КпАП України передбачено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Таке стягнення є безальтернативним.

Згідно повідомлення територіального сервісного центру №5343, ОСОБА_3 отримав посвідчення водія 27.11.2010. Отже, на нього може бути накладене стягнення у виді позбавлення права керування. При цьому притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення іншого правопорушення не перешкоджає накладенню більш суворого стягнення в межах даного провадження.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду є законною та обгрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Мамедову Р.І. в інтересах ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника Мамедова Р.І. в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська