П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2018 Справа №607/12405/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дуди О.О.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю:

прокурора Шергей А.В.

особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_2

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції",-

В С Т А Н О В И В:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли для розгляду матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" від Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Як вбачається із протоколу №0900114 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією від 26.06.2018 р., ОСОБА_2, на момент вчинення правопорушення, будучи звільненим з посади судді Апеляційного суду Тернопільської області (суддя у відставці), однак відповідно до ст. 1, ст. 45 та ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII далі по тексту - Закону) залишаючись суб'єктом декларування а тому будучи згідно підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону та примітки до статті 172-6 КУпАП - суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, після отримання доходу у вигляді вихідної допомоги судді у зв'язку з відставкою на суму 84268,61 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2016 року, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, в установлений законом термін не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на першому етапі розпочинає свою роботу з 01.09.2016 для службових осіб, які станом на 01.09.2016 займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування подаються службовими особами, які станом на 01.09.2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище (в тому числі й для ОСОБА_2Н.).

У разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Субєкт декларування відповідно до статті 1 Закону - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини 1 статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

До осіб, які зобовязані подавати декларації відповідно до цього Закону, згідно із частиною 2 статті 45 Закону зокрема належать особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Враховуючи, що ОСОБА_2, будучи особою, яка припинила самоврядування, зобовязаний наступного року після припинення діяльності подати установлену статтею 45 Закону декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, то останній до її подання є суб'єктом декларування.

Вказане підтверджується листом НАЗК № 55-09/42327/17 від 22.11.2017, де зазначено, що особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», а саме наступного року після припинення діяльності в установленому частиною першою статті 45 цього Закону порядку, за минулий рік) є субєктами декларування, які згідно з положеннями частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни в їх майновому стані зобовязані письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції.

Пунктом 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № З (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089), субєкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається через електронну мережу Інтернет з використання програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті субєкта декларування після реєстрації в Реєстрі. Пунктом 4 передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Встановлено, що Рішенням вищої ради юстиції № 3111/0/15-16 від 08.12.2016 ОСОБА_2 звільнено з посади судді апеляційного суду Тернопільської області у звязку з виходом у відставку. Згідно із наказом голови апеляційного суду Тернопільської області № 263-К від 16.12.2016 ОСОБА_2 відраховано зі штату апеляційного суду 16 грудня 2016 року в звязку із звільненням з посади судді у відставку.

Відповідно до листа апеляційного суду Тернопільської області № 845/18 від 13.02.2018, розрахункового листа за грудень 2016 року та інформації щодо дати проведення повного розрахунку при звільненні судді Крукевич М.Н. із розшифровкою суми по видам виплат - сума отриманих коштів на картковий рахунок при звільненні (за мінусом відрахувань) становить 84268,61 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2016 року (тобто суму 84268,61 гривень). Вказані грошові кошти перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2, відповідно до даних платіжного доручення №761, 16.12.2016.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-УІІІ, установлено з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1378 гривень.

За таких умов, у субєкта декларування ОСОБА_2 виник обовязок відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, у десятиденний строк після отримання доходу, а саме упродовж періоду часу з 00:00 год. 17.12.2016 по 23:59 год. 27.12.2016 письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування.

Згідно з відомостями, які вказані у публічній частині інформаційно- телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_2, 19.10.2016 подано щорічну декларацію за 2015 рік, 19.10.2016 подано уточнену щорічну декларацію за 2015 рік, 14.12.2016 подано декларацію перед звільненням, 21.12.2016 подано декларацію перед звільненням (виправлену), 21.02.2017 подано щорічну декларацію за 2016, що свідчить про обізнаність ОСОБА_2 з вимогами Закону в частині фінансового контролю. Водночас, після отримання 19.12.2016 ОСОБА_2 доходу в сумі 84268,61 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2016 року, що є суттєвою зміною у майновому стані, у десятиденний строк з моменту отримання, він письмово не повідомив про це Національне агентство з питань запобігання корупції, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Таким чином ОСОБА_2, будучи відповідно до ст. 1, ст. 45 та ч. 2 ст. 52 Закону субєктом декларування, примітки до статті 172-6 КУпАП субєктом правопорушення, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону, після отримання 19.12.2016 доходу в сумі 84268,61 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2016 року, письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з відповіддю НАЗК № 93-05/4886/17 від 02.03.2017 дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі-Реєстр) співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до реєстру.

Також, відповідно до листа НАЗК від 13.01.2017 № 01-38 встановлено, що у період з 20.10.2016 по 31.12.2016 «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» функціонував у штатному у штатному режимі, за винятком окремих періодів 25, 26, 27, 28 жовтня, коли доступ користувачів до Реєстру був обмежений або відсутній в результаті численних Інтернет- атак на Веб портал НАЗК та мережеві ресурси ДП «УСС».

У всі інші дні Реєстр функціонував та працював у штатному режимі.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення повязаного з корупцією передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП є не визначеним, оскільки ОСОБА_2, мав можливість подати електрону декларацію через мережу «Інтернет» в будь-якому місці.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, є 30.12.2016, тобто наступний день після 10 денного терміну визначеного Законом, неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення повязаного з корупцією передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП є дата складання даного адміністративного протоколу працівниками УЗЕ в Тернопільській області, тобто «26» червня 2018 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2, вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не визнав, посилаючись на ті обставини, що ним було подано електронну декларацію при звільненні, 21 грудня 2016 року, у якій містяться відомості про отриману вихідну допомогу, та, крім цього, вказав, що він не є суб'єктом адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави. Також, про обставини, які вказані у протокол по справі про адміністративне правопорушення органу, який складав цей протокол, були відомі ще 13.01.2017 року.

Прокурор в судовому засіданні просить притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення, так як вважає, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Просить накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 з лютого 1985 року по червень 1987 року працював на посаді народного судді Добровицького районного суду Рівненської області, із червня 1987 року по січень 1993 року працював на посаді судді голови Гусятинського районного суду Тернопільської області, із січня 1993року по серпень 2001 року працював на посаді судді Тернопільського обласного суду, із серпня 2001 по грудень 2016 року працював н6а посаді судді апеляційного суду Тернопільської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя №3111/0/15-16 від 08 грудня 2016 року, вирішено: звільнити ОСОБА_2 з посади судді апеляційного суду Тернопільської області у звязку з поданням заяви про відставку.

Згідно із наказом голови апеляційного суду Тернопільської області №263-К від 16.02.2016 року, припинено трудові відносини ОСОБА_2 з апеляційним судом Тернопільської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя №3111/0/15-16 від 08 грудня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді апеляційного суду Тернопільської області у відставку» та відрахувати його зі штату апеляційного суду 16 грудня 2016 року. Відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності апеляційного суду Тернопільської області виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу в розмірі 3 місячних суддівських винагород за посадою судді апеляційного суду Тернопільської області станом на 16 грудня 2016 року.

Як вбачається із інформації викладеній в листі начальника відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності №845/18 вх від 13.02.2018 р., платіжного доручення №761 від 16 грудня 2016 року, витягу з відомості №86 на виплату розрахункових за грудень 2016 року, розрахункові листи за грудень 2016 року, сума отриманих коштів ОСОБА_2 на картковий рахунок при звільненні (за мінусом відрахувань) становить 84268,61 грн., які перераховано відповідно до даних платіжного доручення.

Згідно із частиною 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Як вбачається із відомостей, які вказані у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_2, 19.10.2016 подано щорічну декларацію за 2015 рік, 19.10.2016 подано виправлену щорічну декларацію за 2015 рік, 14.12.2016 подано декларацію перед звільненням, та 21.12.2016 подано декларацію перед звільненням (виправлену), у якій було відображено загальну суму отриманого доходу у розмірі 425002грн., у яку і включено суму отриманої вихідної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_2 вказуючи у виправленій декларації після свого звільнення, яку подав 21.12.2016 року, загальну суму отриманого доходу, в тому числі і того, який перевищує поріг у 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня 2016 року, повідомив НАЗК про сукупний грошовий дохід, у який була включена сума нарахованої вихідної допомоги у розмірі 84268,61 гривень, отриманої ОСОБА_2 19.12.2016 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що ОСОБА_2 виконав приписи частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Також, як вбачається із п.64-1 Роз'яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 11 серпня 2016 р. № 3 (https://nazk.gov.ua/sites/default/files/docs/2018/rozyasnennya_02.02.2018.pdf) стосовно заходів фінансового контролю Відповідно до пункту 4 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091 (далі - Правила заповнення форми повідомлення) інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, повинна бути також відображена в декларації, яку такий субєкт декларування подає відповідно до Закону. Враховуючи зазначене, особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до Закону) є субєктами декларування, які згідно з положеннями частини другої статті 52 Закону у разі суттєвої зміни в їх майновому стані зобовязані письмово повідомити про це Національне агентство. Тобто, якщо суб`єкт декларування припинив виконувати функції держави або місцевого самоврядування у серпні 2016 року, а декларацію особи, яка припинила відповідну діяльність, подав в лютому 2017 року, то обов`язок у такого суб`єкта декларування подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані припинився після подання декларації особи, яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування.

При цьому, ОСОБА_4 декларацію перед звільненням подано саме 14.12.2016 року, до отримання вихідної допомоги у розмірі 84268,61 гривень, яка ним, як вже зазначалося, отримана 19.12.2016 року.

Частиною 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

У матеріалах справи не міститься доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_2 вини у формі прямого чи не прямого умислу за неповідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані Національного агентства з питань запобігання корупції. Більше того, дії ОСОБА_2 свідчать про відображення ним спірної суми вихідної допомоги судді у декларації, яка була подана ним у день свого звільнення, тобто 15 лютого 2017 року.

Крім цього, суд зазначає, що ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Системний аналіз вжитого в ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст.36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема із положень Закону України «Про державну службу» (ст..83), Закону України «Про статус народного депутата» (ст. 4), тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною. Разом із тим, із цього правила є винятки.

Так, Закон України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів» розрізняє терміни «звільнення» (статті 112-118) та «припинення» (статті 119-125), а отже розмежовує їх, передбачаючи різні підстави для настання таких юридичних фактів. Наведені положення зазначеного Закону повністю кореспондують зі ст.126 Конституції України, яка також розмежовує ці поняття.

Зокрема, відповідно до ч. 7 ст. 126 Конституції України повноваження судді припиняються у разі: 1) досягнення суддею шістдесяти п'яти років; 2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; 3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; 4) смерті судді; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину. Цей перелік є вичерпним.

Частина шоста ст. 126 Конституції України зазначає, що підставами для звільнення судді є: 1) неспроможність виконувати повноваження за станом здоровя; 2) порушення суддею вимог щодо несумісності; 3)вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обовязками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; 4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням; 5) незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду; 6) порушення обовязку підтвердити законність джерела походження майна.

Крім цього, слід зауважити, що виключною підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом згідно із ст. 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є саме припинення повноважень судді. Звільнення судді з підстав, передбачених ч. 6 ст. 126 Конституції України, ст. 112 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не є підставою для припинення трудових відносин в аспекті вищезазначених норм Конституції та Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_2, тобто суддя, який звільнився з підстав визначених ст.126 Конституції України, внаслідок подання ним заяви про відставку, не може бути субєктом в розумінні ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що матеріалами адміністративної справи не доведено вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, тому вважаю, що адміністративне провадження відносно нього підлягає закриттю на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись статтями ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, закрити на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області ОСОБА_5