АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/781/18 Суддя 1 інстанції: Сіренко Ю.Ю.
Провадження: 33/790/529/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

04 липня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката Манько О.М., що діє в інтересах ОСОБА_3, на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_3 20.01.2018 р. о 02-25 год. керував транспорним засобом SEAT CORDOBA, д.н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп»яніння. Огляд на стан сп»яніння зі згоди водія ОСОБА_3 проводився із застосуванням приладу «Drager Alkotest», результат якого склав 1,36 %.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, адвокат Манько О.М., що діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказує, зокрема, що надані захисником Манько О.М. клопотання, заперечення та докази не були розглянуті районним судом по суті, будь - яким чином досліджені та прийняті до уваги. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що особа, зазначена працівниками поліції у протоколі серії БД № 124579 від 20.01.18р., керувала ТЗ по вул. Шарікова, 29. Як вбачається із акту огляду на стан сп»яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_3 був не згодний з результатами огляду, про що і зазначив у протоколі, самому акті та чеку. В той же час, матеріали не містять інформації про те, що водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров»я, а також те, що йому було запропоновано пройти такий огляд. Більш того, відповідно до чеку, температура, при якій було проведено дослідження, складала +10 С. Однак, згідно офіційної інформації Харківського регіонального центру з гідрометеорології температура повітря 20.01.18р. становила - 3 С, що, на думку апелянта, виключає достовірність отриманих результатів, оскільки різниця в даних про температуру повітря вказує на технічну несправність вимірювального приладу. Крім того, ОСОБА_3, всупереч ст. 268 КУпАП, не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи місцевим судом. Також, під час ознайомлення захисника зі справою, у матеріалах вже знаходилась надрукована постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.02.2018 року, якою ОСОБА_3 було заздалегідь визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно адвокат Манько О.М., що діє в інтересах ОСОБА_3, заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що 25.04.18 р. адвокат ОСОБА_4 отримав усну інформацію про існування оскаржуваного рішення, після чого одразу подав заяву про отримання його копії, яку захисник отримав поштою лише 05.05.18 р.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

ОСОБА_3, присутній у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 30.05.18р., та його захисник Манько О.М., який приймав участь у судових засіданнях 30.05.18р, 13.06.18р., 20.06.18р., підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. ОСОБА_3, зокрема, пояснив суду, що він є володільцем автомобіля НОМЕР_2. Інколи ТЗ у нього орендує його знайомий - ОСОБА_5 19.01.18р. близько 23-30 год. останній подзвонив ОСОБА_3 та повідомив, що в орендованого авто перегрівся мотор. Прибувши на місце та оглянувши ТЗ, ОСОБА_3 відправив ОСОБА_5 за необхідною для ремонту деталлю, а сам залишився чекати біля автомобіля, припаркованого на узбіччі під дорожнім знаком. Згодом під»їхала поліція та попросила ОСОБА_3 надати документи, так як машина була припаркована з порушенням ПДР. Після перевірки документів, один з інспекторів сказав, що від чоловіка йде специфічний запах алкоголю, у зв»язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп»яніння. Погодившись пройти освідування на місці за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_3 побачив, що алкотест показав результат 0,12 проміле, в той час як в чеці було зазначено вже 1,36 проміле. Із результатами огляду ОСОБА_3 не погодився одразу, про що і зазначив у документі. Свідки, залучені поліцейськими, увесь час знаходились на значній відстані від затриманого, не наближаючись до останнього. Як вказував апелянт, того дня ТЗ він не керував, алкоголь не вживав, однак, хворів, у зв»язку із чим вживав ліки (зокрема, інгаліпт). Пройти тест чоловік погодився лише за тих підстав, що співробітники поліції погрожували забрати авто на штраф - майданчик. При цьому, дії робітників поліції він не оскаржував.

Адвокат Манько О.М. у своїх поясненнях наголошував на численних порушеннях, допущених як під час оформлення адміністративного матеріалу, так і під час розгляду справи районним судом. Так, як вказував захисник, у нього наявні певні сумніви щодо свідків, залучених під час проведення огляду. Зокрема, згідно відповіді на адвокатський запит, наданого ОСББ «Астра - 2013», ОСОБА_7 ніколи не був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а..с 156-162). Інший свідок ОСОБА_6 не з»являвся за викликом ані до місцевого, ані до апеляційного суду. Викладене, на думку захисника, викликає сумніви щодо достовірності вказаних осіб, як і їх письмових пояснень, наявних у справі. Також, наполягав на порушенні процедури проведеного огляду: не дивлячись на незгоду ОСОБА_3 з результатами тесту на алкоголь (про що він одразу зазначив у протоколі та чеку), затриманому не було забезпечено проведення огляду у медичному закладі, як того вимагає «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Крім того, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Гурепко проти України»), адвокат Манько О.М. акцентує свою увагу на розгляді справи за відсутності ОСОБА_3, відсутність належного повідомлення останнього про час та місце розгляду справи, та, як наслідок, порушення його прав, передбачених статтею 268 КУпАП.

ОСОБА_5, допитаний Апеляційним судом, розповів, що ОСОБА_3 - його знайомий, у якого він часто орендує автомобіль (неофіційно, під розписку). Вночі, коли мала місце вище зазначена подія, він таксував, коли ТЗ заглух. Самостійно відбуксувавши машину на узбіччя, ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_3 Коли останній прибув на місце (близько 01-00 год. або 02-00 год. ночі), він оглянув автомобіль та зрозумів, що лопнув патрубок. Так як запасної деталі не було, ОСОБА_5 викликав таксі та поїхав до ст.м. Київська, щоб придбати необхідну деталь. Коли повернувся, ОСОБА_5 на місці не виявилось, намагався йому зателефонувати, однак, телефон був вимкнений. Тоді чоловік вирішив поїхати до нього додому. Заставши ОСОБА_3 вдома, ОСОБА_5 дізнався про ситуацію, що склалася після його від»їзду. Також, Олег розповів, що йому вдалося налагодити автомобіль, перетягнувши зіпсовану деталь, та дістатися дому на власній машині.

Інспектор ОСОБА_8., який є автором протоколу серії БД № 124579 від 20.01.18р., пояснив суду, що під час патрулювання помітили автомобіль НОМЕР_2, який рухався у зустрічному напрямку патрульній машині. Побачивши, як вказаний ТЗ припаркувався з порушенням ПДР (під знаком), під»їхали до останнього та попросили водія надати документи для огляду. Водій надав для перевірки тимчасовий талон на керування автомобілем (ВП у нього не було, так як документ був вилучений раніше у зв»язку із вчиненням правопорушення за аналогічною статтею). Як виявилось, чоловік таксував, разом із ним в авто їхав пасажир, який прямував до вул. Шарікова, 29. У процесі спілкування інспектори поліції помітили у водія ознаки алкогольного сп»яніння (специфічний запах), у зв»язку із чим було запропоновано пройти відповідний огляд. ОСОБА_3 погодився пройти алкотест на місці зупинки ТЗ, були запрошені свідки. Після проведеного тесту, результат був зафіксований, водію на руки видали акт освідування, який він підписав. При цьому, їхати до медичного закладу бажання не виявив. Повідомив, що вживав якісь лікарські препарати. Як пояснив інспектор, якби ОСОБА_3 не погодився з результатами проведеного тестування - це було б відображено у письмових поясненнях свідків. Зокрема, зауважив, що відмітка «не згоден», наявна на чеку - роздруківці до протоколу, ймовірно, з»явилася пізніше, оскільки написана іншою ручкою (колір чорнил відрізняється від того, яким заповнений документ). Крім того, під час оформлення адміністративного матеріалу, ОСОБА_3 такого напису не виконував.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами, що перебувають у стані алкогольного сп»яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 124579 від 20.01.18р. (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного сп»яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), роздруківкою тестування на алкоголь до протоколу, результат якого становить 1,36 % (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 (а.с. 4-5).

Судом апеляційної інстанції, з метою уточнення письмових пояснень, врахованих місцевим судом, неодноразово вживалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, однак, останні до суду не з»явились. ОСОБА_6, зокрема, у телефонній розмові повідомив про неможливість прибуття до суду за викликом, оскільки наразі перебуває за межами м. Харкова.

Посилання апелянта на порушення процедури проведеного огляду на стан алкогольного сп»яніння є непереконливими. Пояснення в чеку щодо незгоди (а.с. 2) та закреслення в акті огляду на стан алкогольного сп*яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) відрізняються кольором чорнил, тоді як ОСОБА_3 не зміг пояснити зазначені обставини. До того ж, як підставу незгоди в протоколі ним зазначено хворобу, а не відміну в показах приладу та чеку, як він про це повідомив в судовому засіданні.

Як пояснив у судовому засіданні інспектор ОСОБА_8., особи свідків, запрошених для проведення огляду, встановлювались за водійськими посвідченнями. Так як вказаний документ не містить даних щодо місця реєстрації чи місця проживання, адреси цих осіб фіксувались з їх слів. Таким чином, відсутність даних щодо фактичної реєстрації та проживання свідків за адресами, вказаними у протоколі, не свідчить про недостовірність наданих ними письмових пояснень. До того ж, сам ОСОБА_3 не спростовує факт перебування свідків під час огляду.

Суд критично оцінює доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 не керував ТЗ, та розцінює їх як позицію захисту та намагання особи уникнути адміністративної відповідальності, в той час як вина ОСОБА_3 встановлена на підставі сукупності доказів. Пояснення, надані ОСОБА_5 є неінформативними, так як безпосереднім свідком події чоловік не був, подробиці останньої дізнався зі слів ОСОБА_3 До того ж, пояснення свідка не виключають факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності через її неналежне повідомлення та посилання захисника на практику ЄСПЛ у даному випадку є недоречними. Як вбачається з матеріалів справи, районний суд неодноразово здійснював заходи щодо виклику ОСОБА_3 шляхом направлення йому судових повісток за адресою, вказаною у протоколі (а.с. 17-18, 19-20), а згодом - за місцем проживання, самостійно зазначеним ОСОБА_3 у заяві (а.с. 12, 29, 34-35, 38-39). Також, у розгляді справи приймав участь його захисник - адвокат Манько О.М., який надавав пояснення, заяви, клопотання, а 19.04.18р. самостійно відмовився від отримання судової повістки на 20.04.18р. 10-30 год., про що було складено відповідний акт. (а.с. 54) Викладене у сукупності свідчить про те, що ОСОБА_3, як і його захисник, будучи у повній мірі обізнані про час та місце судового розгляду, на власний розсуд не скористалися можливістю реалізувати своє право на участь у розгляді справи.

Порушень норм КУпАП під час складення протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Підстав для відводу (самовідводу) не вбачається.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити адвокату Манько О.М. строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу адвоката Манько О.М., що діє в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.С. Яковлева