АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/537/18 Суддя 1 інстанції: Храмцов В.Б.
Провадження: 33/790/578/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

20 червня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю прокурора Коваленка І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Начальника Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 на постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюБалаклійського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком у 120 (сто двадцять) годин. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 352,40 грн.

Не погодившись вказаним із рішенням, Начальника Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 в порядку ч.2 ст. 294, ч.5 ст. 7 КУпАП подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуБалаклійського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у вказаній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв»язку відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що ЗУ № 2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року, КУпАП доповнений ст. 183-1 (несплата аліментів), яка набрала чинності 06.02.2018 року. Адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає за несплату аліментів, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред»явлення виконавчого документу до примусового виконання. Таким чином, адміністративна відповідальність, передбачена ст. 183-1 КУпАП, можлива лише з 06.08.2018 року.

Одночасно апелянт заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що прокурор не повідомлявся та не брав участі у розгляді вищевказаної справи, про факт винесення Балаклійським районним судом Харківської області такого рішення Балаклійському відділу місцевої прокуратури стало відомо лише 23.05.18р. з інформації Балаклійського РВ з питань пробації.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора Коваленка І.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції виконані не в повному обсязі виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають

Постановляючи рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП, районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 допустив не сплату аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців, що станом на 01.03.2018р. складає 96 681 грн. 47 коп., за що передбачено адміністративну відповідальність статтею 183-1 КУпАП.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» та доповнення статтею 183-1 глави КУпАП, Закон України № 2234-VІІІ від 07.12.2017 року набрав чинності 06.02.2018 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правом акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Наведене узгоджується з висновками Конституційного Суду України так в рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року у страві про зворотну дію в часі законів та інших нормативно- правових актів. Конституційний суд зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі зазначено, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Заборона зворотної дії в часі, в інтерпретації ЄСПЛ, положень, що погіршують становище особи, яка підлягає (чи може підлягати) кримінальній відповідальності. Це стосується як визначення діянь, які є кримінально караними, так і покарання (рішення у справі M v. Germany від 17.12.2009).

Враховуючи вищевикладене, оскільки ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення (п. 6-1, ч. 1 ст. 24, ст. 31-1 КУпАП) то дана норма не має зворотної дії в часі.

Тому, період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

Притягаючи ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП районний суд в супереч ст. ст. 8, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, належним чином, не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, розглянув справу однобічно, без об'єктивного з'ясування фактичних обставин, не звернув уваги, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, дійшов передчасного висновку про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на викладене, постанова судді Балаклійського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП , -

п о с т а н о в и в:

Поновити прокурору строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу Начальника Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком у 120 (сто двадцять) годин,- скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1