П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/8674/18

Провадження " 3/755/4545/18

"27" серпня 2018 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 048614 від 21.12.2016 ОСОБА_1 керуючи ТЗ «Ford», д.н.з. НОМЕР_1, 21.12.2016 о 14:50 по пр-ту Г. Ватутіна 2-Т (місцевість московського мосту е/о № 62 та № 74) у м. Києві, при зміні напрямку руху не впевнився у безпеці, не був уважним, не урахував дорожньої обстановки, внаслідок чого сталося зіткнення із ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, та порушення вимог п.п. 2.3б), 10.1 ПДР.

В своїх письмових поясненнях особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснив, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв'язку з чим його вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП. Та зазначив, що виконав всі дії по перестроюванню у відповідності до ПДР. Рухаючись уже деякий час (орієнтовно близько 10 секунд), в першій смузі, відчув удар в задню частину свого автомобіля. Водій ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 суттєво перевищив встановлену ПДР швидкість руху, в результаті чого не впорався із керуванням, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення із задньою частиною його автомобіля Форд. При цьому він зазначив, що як учасник руху, мав право розраховувати що водій ОСОБА_2 рухався з максимально дозволеною швидкістю 60 км/год., на що він, оцінюючи дорожню обстановку для виконання маневру (п. 1.4 ПДР України «кожен має право розраховувати, що й інші виконують ПДР») був впевнений що за відстані яка була між ними, йому навіть не потрібно було б гальмувати, адже він рухався зі швидкістю яка не преревищувала 60 км/год. і ніякої небезпеки взагалі не виникало.

У судовому засіданні представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 зауважив, що того дня під час руху, його клієнт дотримувався ПДР, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини, та обстановку, що склалася на дорозі, по всяк час переконуючись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху.

На підтвердження своїх доводів надав висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму ДТП від 14.03.2017 № 008-03(д)/17 згідно якого в обставинах даної дорожньо - транспортної пригоди водій ТЗ «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.1., п.10.3. ПДР України, а водій ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 у відповідності до вимог п.12.3., п.12.4. ПДР України. В даних дорожніх умовах технічною причиною виникнення дорожньо - транспортної пригоди були дії водія ОСОБА_2, пов'язані з невідповідністю вимогам п.12.4. Правил дорожнього руху України.

Як наслідок, представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вважає що складений протокол не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, яка регламентує відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв'язку з чим вина клієнта ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 вказаного Кодексу.

Тож, суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Так, п. 10.1 ПДР України регламентовано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З п. 2.3 «б» ПДР України слідує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Так, в рамках розгляду даної справи, постановою суду від 11 квітня 2017 року в справі було призначено автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського НДЕКЦ МВС України (01025, м. Київ, вул. Володимирська, 15), з урахуванням вихідних даних, що містяться в матеріалах справи.

На виконання рішення суду, судовим експертом А.М. Сидорчуком було проведено експертне дослідження (висновок експерта № 12-1/875 від 26.6.2017). Відповідно до висновку експертом встановлено, що: «1. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2, повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.3; 12.4 ПДР України. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_1, повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України. 2. В даній дорожній ситуації, експерту, з технічної точки зору, в категоричній формі дати відповідь стосовно відповідності дій водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР України, не представляється можливим, з причин зміст яких викладено в дослідницькій частині даного висновку. В даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України, які перебувають в причинно- наслідковому зв'язку з виникненням даної ДТП. В даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України, які перебувають в причинно-наслідковому зв'язку з настанням досліджуваної ДТП".

Однак, викладені відомості у висновку експерта № 12-1/875 від 26.6.2017, суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, а тому даний доказ визнає не належним, з наступних підстав.

Так, експертом не було взято до уваги вихідні дані з постанови суду про призначення експертизи, а саме, пояснення особо, що притягається до адміністративної відовідальності, в яких водій ОСОБА_1, вказав, що виконуючи маневр перестроювання в сусідню смугу, завчасно увімкнув покажчик повороту, переконався, що смуга, на яку він перестроювався вільна на відстані не менше 50м. Експерт ОСОБА_4., що був викликаний та допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторін, пояснив, що взяв вихідні дані з клопотання ОСОБА_2, чим допустив однобоке (зі слів лиш е одного водія) трактування вихідних даних, ігноруючи вихідні дані зі слів другого водія ОСОБА_1 та покази свідка ОСОБА_6; допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_4. пояснив, що не давав оцінки фактичним даним, зафіксованим на схемі ДТП., при цьому на схемі ДТП зафіксовано сліди гальмівного шляху ТЗ «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 43,8м, які можуть свідчити про перевищення швидкості ТЗ «Renault Megane», крім того, екпером не було взято до уваги що водій ТЗ «Renault Megane», рухався по смузі руху для громадського транспорту, що зафіксовано схемою ДТП і є порушенням п.17.1 ПДР та дорожньої розмітки 1.1, та 1.24.

26 вересня 2017 року в даному провадженні було призначено повторну судову авто-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського НДЕКЦ МВС України, з урахуванням вихідних даних, що містяться в матеріалах справи.

На виконання зазначеного рішення суду, експертом до суду було направлено клопотання про надання додаткових вихідних даних, зокрема надати: «схему організації дорожнього руху на ділянці дороги, де сталася дорожньо-транспортна угода пригода по напрямку руху автомобілів НОМЕР_3 та автомобіля НОМЕР_4 із зазначенням розташування електроопор, відносно яких в схемі ДТП зазначено розташування транспортних засобів; момент виникнення небезпеки для руху водію, який мав перевагу в русі, та параметри моменту виникнення небезпеки; характер утворення сліду від шин автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 усунути небезпечності щодо його довжини; технічний стан автомобілів НОМЕР_3 та «Ford Scorpio», д.н.з. НОМЕР_1».

В подальшому в судовому засіданні сторони просили суд розглянути справу за наявних доказів у справі, та відмовились від проведення доадткової експертизи.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Усі інші матеріали справи, зокрема протокол, схема місця ДТП, поясненян іншого учасника ДТП - ОСОБА_7, на переконання суду у своїй сукупності не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, які б дали змогу прийти до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення у діях тієї чи іншої особи, апріорі, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою ПДР здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв"язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853), затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 07.11.2015 року та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністратвине правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Крім того, суд надаючи оцінку відомостям, що містяться у схемі ДТП, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, вважає викладені у ній дані такими, що ґрунтуються на припущеннях, а тому даний доказ визнає не належним.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП, так як його вину УПП не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 124, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.В. Бірса