Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/369/18
Єдиний унікальний № 334/1092/18 Головуючий в 1-й інстанції Гнатюк О.М.
Категорія - ст. 130 ч.1 КупАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року у відношенні ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Як зазначено в постанові, 18 лютого 2018 року о 4.57 год. ОСОБА_2 в м. Запоріжжя, рухаючись по вул. Сонячне шосе (Тиражна), керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, який був встановлений за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 6820» (1,48 ‰, тест №597). З результатами огляду погодився, чим порушив п. 2.9а ПДР. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що не згоден з постановою суду, вважає її незаконною, вказує, що він надавав суду першої інстанції медичні документи, якими підтверджується лікування зубів призначення медикаментозної терапії, яка включала розчин із складом спирту етилового. Суд першої інстанції не надав оцінки медичній документації, як доказу, не врахував цей доказ при розгляді справи, не вмотивував відхилення цього доказу. В оскаржувальній постанові суду першої інстанції, суд зробив висновок, що він погодився із результатами проходження огляду на виявлення стану сп'яніння в закладі охорони здоров'я. Такий висновок суперечить доказам у справі, що підтверджується наступним.

Відразу він погодився на пропозицію поліцейського інспектору пройти огляд на виявлення стану сп'яніння на місці зупинки. Що підтверджується відеозаписом, який міститься в матеріалах справи.

Поліцейський надав йому продути трубку засобу «Alcotest 6820», результат якого показав 1,48%. З чим, він не погодився і зазначив про свою незгоду у поясненнях в адміністративному протоколі.

Протоколу про його відмову від проходження огляду у медзакладі складено не було. Запису у адмінпротоколі про відмову від проходження огляду у закладі охорони здоров'я немає.

В справі наявне направлення його на проходження огляду в закладі охорони здоров'я, але це направлення йому не вручалося, доказів того, що направлення було складено під час оформлення адміністративного матеріалу та вручено йому, у справі немає. Суд першої інстанції в оскаржувальній постанові прийшов до висновку, що використання поліцейськими інспекторами приладу «Alcotest 6820» дозволено діючим законодавством, що суперечить закону з наступних підстав.

Обґрунтовуючи вказаний висновок суд першої інстанції посилається на Наказ Держлікслужби України від 29.12.2014 року №1529. На його думку, вказаний Наказ Держлікслужби свідчить про реєстрацію приладу на території України, а не про дозвіл його використання в підрозділах МВС.

Натомість, використання приладу «Alcotest 6820» не передбачено п.3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху затвердженого наказом МВС 01.03.2010 N 33 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2010 р. за N262/17557. У постанові суду першої інстанції зроблено висновок, що він не вимагав від поліцейських сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Alcotest 6820», що підтверджується показами свідків. З цим висновком суду першої інстанції не може погодитися, вважає його упередженим та необ'єктивним з наступних підстав. Пояснення свідків, які використані судом першої інстанції, як основні докази його вини, складені однією рукою. Значить, пояснення писалися не власноруч свідками, а заінтересованою особою - поліцейським. Обидва свідки були викликані судом для допиту в судовому засіданні. Судове засідання на яке планувався допит свідків, його та поліцейських було відкладено у зв'язку із відпусткою судді першої інстанції. Свідки можуть підтвердити, тиск, який на нього здійснювався поліцейськими та незгоду із результатом тесту, інші обставини свідки скоріше не підтвердять, тому що вони фактично не приймали участі у складанні адмінматеріалу.

Судом першої інстанції було упереджено та не обєктивно допитано лише одного з двох поліцейських інспекторів, а її пояснення були незаконно використані, в якості доказів його вини. Таким чином, висновки суду першої інстанції фактично базуються на підставі пояснень заінтересованої особи - поліцейського та пояснень свідків, які писалися знов таки поліцейським.

Висновки суду першої інстанції зроблені не на підставі належних доказів. Суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність належних доказів його вини, а саме:

акту огляду на стан сп'яніння, який не складався під час події та екземпляр якого йому не вручався;

направлення на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, яке не складалося під час події та йому не вручалося;

протоколу про відмову від проходження огляду у закладі охорони здоров'я, який не складався під час події.

У протилежність цього, суд першої інстанції взяв до уваги недопустимі докази, а саме:

направлення на проходження огляду в закладі охорони здоров'я, яке йому не вручалося, яке він не підписував, відомості про яке відсутні у тексті адміністративного протоколу, що унеможливлює встановлення часу та міста його складання;

акт огляду на стан сп'яніння, який йому не вручався, який він не підписував,

відомості про який відсутні у тексті адміністративного протоколу, що унеможливлює

встановлення часу та міста його складання;

усних пояснень патрульного поліцейського, яка була допита без його присутності

та яка є заінтересованою особою, а значить її свідчення повинні оцінюватися критично;

письмових пояснень свідків, які писалися поліцейським інспектором, яка є

заінтересованою особою, а значить письмові пояснення свідків повинні оцінюватися

критично.

Повертаючись до обставин оформлення адміністративного матеріалу просить звернути суд апеляційної інстанції увагу на наступне. Поліцейські здійснювали тиск на нього, запевнювали його в його ж в алкогольному сп'янінні та одночасно складали адміністративний протокол.

У підтвердження того, що поліцейські тиснули на нього служить запис у адміністративному протоколі від 18.02.2018 року № 405141, що він начебто погодився з результатом тесту на алкоголь. У власноручних поясненнях він чітко зазначив, що не згоден з результатам тесту.

Поліцейські інспектори погрожуючи арештом транспортного засобу, який йому потрібен для роботи, все ж таки добилися свого та ошуканий протизаконними діями патрульних, він додав другий запис до вже складеного та підписаного протоколу, що начебто погодився з результатами тесту.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про законність адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи. Протокол є незаконним та таким, в якому не з'ясоване визнання водієм стану алкогольного сп'яніння.

Вважає, що патрульними поліцейськими не було доведено подію, склад злочину та його вину належними та допустимими доказами.

Просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити.

Заслухавши в судовому засіданні особу, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є доведеною.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 405141 від 18.02.2018 року, 18 лютого 2018 року о 4.57 год. ОСОБА_2 в м. Запоріжжя, рухаючись по вул. Сонячне шосе (Тиражна), керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, який був встановлений за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotest Drager 6820» (1,48 ‰, тест №597). З результатами огляду погодився, чим порушив п. 2.9а ПДР. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

В протоколі ним вказано, що з результатами тестування він не згоден, а потім міститься запис, що він з результатом огляду згоден, протокол нім підписаний, окрім особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, двома свідками, відповідно до письмових пояснень яких, наявних в матеріалах справи, свідки підтвердили факт перевірки ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» та результат вимірювання.

В судовому засіданні інспектор 1-ї роти 1-го батальйону УПП в Запорізькій області ОСОБА_4 надала пояснення про те, що у зазначений день під час патрулювання її екіпажем було помічено автомобіль НОМЕР_1, який стояв на узбіччі. Водій ОСОБА_2 проводив заміну колеса. Вони залишили вказане місце. Через деякий час вони помітили, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухається по проїзній частині без увімкненого світла, що і стало причиною зупинки. Під час бесіди з водієм було чутно запах алкоголю від нього. ОСОБА_2 пояснив, що запах алкоголю може бути викликаний ліками - ополіскувачем для ротової порожнини. В звязку із викладеним було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу «Alcotest 6820» на місці або проїхати до медичного закладу для проведення огляду. Водій погодився на проведення огляду на місці. При огляду прилад показав вміст алкоголю 1,48 ‰. Проїхати для проходження огляду в лікарні ОСОБА_2 відмовився. Огляд проводився у присутності двох свідків.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.3 вказаної Інструкції ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6, п.7 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Пунктами першим та третім розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року №1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, виріб медичний Drager Alcotest 6820 внесений до Державного реєстру медичної техніки і виробів медичного призначення, свідоцтво № 14455/2014 від 29.12.2014, та має сертифікат, виданий ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ». Закон не пов'язує термін дії сертифікату із терміном використання приладу.

Згідно з п.4 та п. 5 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно з п. 10 Розділу ІІ Інструкції результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 405141 від 18.02.2018 року, складений саме за керування транспортним засобом водієм ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння.

Керування автомобілем ОСОБА_2 підтверджується відеозаписом з поліцейського відео реєстратора.

Огляд на місці зупинки проводився у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які у письмових поясненнях підтвердили, що під час огляду було встановлено стані спяніння у ОСОБА_2 за допомогою спеціального технічного приладу, останній погодився з результатами огляду. Від запропонованого огляду в умовах медичної установи ОСОБА_2 відмовився. Заяв щодо відсутності сертифікатів чи інших зауважень від ОСОБА_2 не надходило.

За наслідками огляду було складено акт огляду на стані спяніння, роздруковані на папері показники приладу Drager Alcotest 6820, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи відповідно до ст. 252 КУпАП наведені вище докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на інші порушення встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд вважає голослівними, так як вони суперечать іншим матеріалам справи.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, вони не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст. 252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у звязку з чим вірно встановив фактичні обставини справи щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КУпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, які б свідчили про незаконність постанови, а тому відповідно і до задоволення скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні порушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1