Справа № 158/1330/18
Провадження № 3/0158/491/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2018 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
у складі : головуючого-судді Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.
за участю прокурора - Сасюка Л.О.
правопорушника - ОСОБА_1
розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, начальника служби у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації, жительки м. Ківерці вул. Ціолковського, 52 Волинської області, за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -
в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № 125; 125/1; 126 та 126/1, складених 29.05.2018 року та 22.06.2018 року, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника служби у справах дітей Ківерцівської райдержадміністрації відповідно до п.п. «е», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», порушила вимоги п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме свідомо не повідомила безпосереднього керівника про наявність у неї реального конфлікту інтересів, винесла та підписала наказ № 6-ос від 24.02.2017 року «Про встановлення набавки за інтенсивність праці ОСОБА_1П.», тобто прийняла участь у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що вплинуло на обєктивність та неупередженість прийняття вказаного наказу.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст.172-7 КУпАП, як неповідомлення про реальний конфлікт інтересів, та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, як прийняття рішення у умовах реального конфлікту інтересів.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих їй адміністративних правопорушеннях, повязаних з корупцією не визнала та суду пояснила, що при винесенні наказів про встановлення їй надбавки за інтенсивність праці нею було дотримано вимог нормативно-правових актів, зокрема постанови КМУ № 15 від 18.01.2017 року Питання оплати праці працівників державних органів, іншої процедури, порядку визначення надбавки за інтенсивність праці їй, як керівнику структурного підрозділу районної державної адміністрації, не визначено, тому в її діях відсутній склад адміністративних правопорушень, так як вона діяла в межах законодавчо визначених норм. Крім того, вказана надбавка за інтенсивність праці затверджена розпорядженням голови Ківерцівської районної державної адміністрації № 23-ос від 24.02.2017 року «Про погодження встановлення надбавки за інтенсивність праці начальнику служби у справах дітей районної державної адміністрації ОСОБА_1, тому така надбавка не встановлена нею одноособово. Просить постановити рішення про закриття справи на підставі п. 1, ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні підтримав викладені в протоколі обставини. Вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 та 2 ст.172-7 КУпАП, оскільки вважає, що в даному випадку мав місце реальний конфлікт інтересів. Крім того, просив звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП при малозначності вчинених правопорушень та обмежитись щодо останньої усним зауваженням, а провадження по справі закрити, так як справді іншої законодавчо визначено процедури встановлення надбавки за інтенсивність праці немає.
Враховуючи те, що відносно ОСОБА_1 одночасно розглядаються два провадження, на підставі ст. 36 КУпАП вбачається за необхідне обєднати зазначені провадження в одне провадження.
З матеріалів справи та наданих суду пояснень встановлено, що згідно з розпорядженням Ківерцівської районної державної адміністрації № 35-ос від 16.07.2017 року «Про призначення начальником служби у справах неповнолітніх райдержадміністрації ОСОБА_1П.» ОСОБА_1 призначено на посаду начальника служби у справах неповнолітніх райдержадміністрації з 16 липня 2007 року як таку, що була зарахована до кадрового резерву на цю посаду. Вказана посада відноситься до категорії «Б» посад державної служби і їй присвоєно 5 ранг державного службовця (а.с. 44).
Виходячи з аналізу ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність в даному випадку настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Окрім того, в силу ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування зобовязана повідомити не пізніше наступного дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатись про наявність реального конфлікту інтересів колегіальний орган під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів.
Стаття 172-7 ч.1 КУпАП носить банкетний характер і відсилає до встановлених саме законом випадків та порядку повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, а приватний інтерес-будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.
Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на обєктивність або неупередженість рішення.
Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.
Разом з тим, адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.172-7 КУпАП настає у разі вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на обєктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень.
Відповідно до Примітки 2 до ст. 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи ОСОБА_2 науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29.04.2016 року №126/50е, виконаного на замовлення адвоката ОСОБА_2, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на обєктивність або неупередженість прийняття рішень.
Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати обєктивний вираз, а також часовий взаємозвязок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.
Отже, відмінність між вищевказаними поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на обєктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.
Разом з тим, допитана у судовому засіданні ОСОБА_1 показала суду, що вона чітко дотримувалась вимог законодавства при винесенні наказу про встановлення надбавки за інтенсивність праці, що в судовому засіданні також підтвердив прокурор Сасюк Л.О., іншої процедури встановлення надбавки ОСОБА_1 як керівнику структурного підрозділу Ківерцівської районної державної адміністрації немає, таким чином законодавець чітко визначив порядок встановлення таких надбавок, отже у вказаному випадку конфлікт інтересів бути не може.
Так, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», національні суди при розгляді справ зобов'язані застосовувати Конвенцію та практику суду, які є джерелом національного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено національним законодавством.
Викладене, узгоджується із положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, що стосується й обвинувачень в адміністративних правопорушеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Викладене також вказує на відсутність у суду законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Отже, з протоколів про адміністративне правопорушення № 125 та № 126; 125/1 та 126/1 не вбачається, що під час винесення наказу № 6-ос від 24.02.2017 року «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці ОСОБА_1П.» остання чітко дотрималась вимог постанови КМУ № 15 від 18.01.2017 року «Питання оплати праці працівників державних органів», якою регламентований порядком встановлення вищеназваної надбавки, а тому, на думку суду, будь-яких дій, які б мали ознаки конфлікту інтересів в діях ОСОБА_1 бути не може, оскільки ці дії вона вчиняла на виконання норм діючого законодавства, а тому в її діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, у звязку з цим провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.
Керуючись ст. 36, п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в:
Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області, через Ківерцівський районний суд Волинської області, особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_3