Справа № 772/2/18
Провадження № 3/127/4014/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суду Вінницької області в складі:

головуючого суді ОСОБА_1,

при секретарі Войтенко А.В.,

за участю прокурора Марченкова Д.С.,

особи стосовно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від Управління захисту економіки у Вінницькій області ДЗЕ НП України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонера,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 141 від 13.06.2018 року складеного відносно ОСОБА_2 вбачається, що останній будучи згідно підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» примітки до статті 172-6 КУпАП, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію (перед звільненням) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 в судовому засіданні надав заперечення та суду пояснив, що він вину у вчиненні правопорушення не визнає, що станом на день подання декларації вважав її подану вчасно, оскільки в самому законі не зазначено строк її подачі, а про існування рішення НАЗК №3 від 11.08.2016 року останній не знав. Наведене свідчить про те, що в ОСОБА_2 не було умислу на вчинення даного правопорушення, що в свою чергу виключає наявність субєктивної сторони даного правопорушення, а в подальшому і його складу.

Прокурор Марченков Д.С. в судовому засіданні просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки останній несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію (перед звільненням) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Заслухавши думку прокурора та ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу районної виробничої комісії про результати виборів народних суддів від 21.06.1987, ОСОБА_2 з 22.06.1987 призначено народним суддею Калинівського районного суду Вінницької області.

Наказом голови Калинівського районного суду Вінницької області № 97-с «Про відрахування із штату суддів Калинівського районного суду Попика Ю.П.» від 07.10.2016, ОСОБА_2 з 07.10.2016 відраховано від штату суддів Калинівського районного суду Вінницької області у звязку з виходом у відставку.

Абзацом 15 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», субєктами декларування є, зокрема, особи, визначені у підпункті 1, підпунктах «а і в» пункту 2, підпунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобовязанні подавати декларацію відповідно цього Закону.

Частиною 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а і в» пункту 2, підпунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Рішенням № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року надає розяснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше 20 робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким субєктом декларування та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміється як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції».

Згідно ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 176-2 ч. 1 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування тягне за собою накладення штрафу від пятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року звернуто увагу на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Що стосується суб'єктивної сторони правопорушення, то згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

Як вбачається з матеріалів справи, що 07.10.2016 року ОСОБА_2 було відраховано зі штату суддів Калинівського районного суду Вінницької області у звязку із звільненням з посади судді відповідно поданої заяви про відставку. За результатами моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, які розташовані на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_2 подав декларацію 11.11.2016 року за період 01.01.2016 по 07.10.2016. З показів останнього вбачається, що він подав дану декларацію 11.11.2016 року, оскільки ЗУ «Про запобігання корупції» не передбачено строк подання такої декларації, а про існування рішення № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року він не знав.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 не мав прямого умислу на вчинення даного адміністративного правопорушення, оскільки на час подання декларації останній був впевнений, що подав її вчасно. Крім того, ОСОБА_2 не було вчинено дій з метою приховання свої доходів, оскільки декларація була подана. Відсутність прямого умислу свідчить про відсутність субєктивної сторони адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості закону, зокрема, з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

На підставі зазначеного, можна зробити висновок, що особа не може бути притягнена до відповідальності через неоднозначність, з якою держава формулює ті чи інші правові норми. Принцип правової визначеності покладає на державу обов'язок встановити такі правила поведінки, що дозволять особі однозначно і безсумнівно відокремити дії неправомірні від правомірних. Порушення державою цього принципу за певних умов має породжувати певні негативні наслідки саме для держави, а не для інших осіб, які не мають впливу на прийняття державою тих чи інших правових норм.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Підсумовуючи наведене, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.9, 245, 247, 284, 285, ч.2 ст.172-6 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі № 772/2/18 стосовно ОСОБА_2за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити, в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя