18.06.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Постанова 533/511/18

Іменем України 3/533/223/18

18 червня 2018 року селище Козельщина Полтавської області

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Науменко Н.Д.,

розглянувши матеріал, який надійшов від Національної поліції України Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департамент патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, секція 21АДРЕСА_1, не працюючого, ідентифікаційний номер судом не встановлено, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Із протоколу БР № 170169 від 18.04.2018 року вбачається, що 18.04.2018 року о 21 годині 05 хвилин ОСОБА_1 в селі Солониця по провулку Зоряний поблизу будинку № 24 Козельщинського району Полтавської області був зупинений за керування транспортним засобом "Део Ланос", державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп»яніння: звужені зіниці ока, які не ре6агували на світло, виражене темтіння пальців рук, та відмовився від проходження огляду на стан сп"яніння у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з»явивився, виклики до суду повертались без їх отримання за закінченням строку зберігання.

Фіксація події правопорушення на наданому суду диску проведена неякісно: запис проводився у нічний час з низькою якістю зображення та супроводжується сторонніми шумовими ефектами, через які складно розібрати, які пояснення дають учасники подій. Жодний із записів не зафіксував пропозицію водію пройти освідчення на стан наркотичного сп"яніння з боку працівників поліції та відмову водія виконати вимогу про явку в медичний огляд. Запис порушення зупиняється на початку складання протоколу. Із запису можна встановити, що в ході огляду транспортного засобу, водія та пасажира працівниками патрульної поліції були вилучені медичні препарати, щодо яких виникла підозра у належності їх до амфітамінів, однак із запису складно визначити їх назви та належність. Як встановлено із запису для перевірки цього факту викликалась оперативна група Козельщинського ВП ГУНП в Полтавській області, яка належності вилучених медпрепаратів до групи амфітамінів не встановила.

Перед складанням протоколу ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, не були роз"яснені, не забезпечено право за захист, не відібрані пояснення. Із запису неможливо встановити чи пропонували працівники поліції проводити медичний огляд на стан сп"яніння ОСОБА_1, яким була відповідь водія, так як запис закінчився на моменті початку складання протоколу. Поняті, у присутності яких відмовився водій пройтиогляд на стан наркотичного сп"яніння в Кременчуцькому наркологічному диспансепрі в судове засідання не з"явились, що не дозволяє прийняти їх пояснення як належний доказ.

Інших доказів порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР України не надано.

Вивчивши письмові докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов»язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб»єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністра

внутрішніх справ та Міністра охорони здоров»я від 09.11.2015 року №1452/735, огляд водіїв на стан сп»яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів;

-використанням спеціальних технічних засобів;

-лікарем закладу охорони здоров»я.

Згідно п.7 вищевказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від

проходження огляду на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров»я.

Як вбачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону поліцейськими дотримані не в

повному обсязі.

Так, відповідальність відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування

транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп»яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення за місцем його вчинення, вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Аналогічні висновки колегії суддів Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 13 січня 2017 року по справі № 552/4635/16-а та в ухвалі від 28 грудня 2016 року по справі № 750/8192/16-а.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні

застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. При цьому, суд при оцінці доказів у справі враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне

правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

В матеріалах справи посилання на жоден з цих доказів немає.

В протоколі про адміністративне правопорушення містяться відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); права особи яка притягується до адміністративної відповідальності, крім зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис події, відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки адміністративне правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі.

Крім того, Верховний Суд України у роз'ясненні щодо візуального спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху України роз'яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України посадова особа відповідно до ст. 251 КУпАП мала б надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами. Вказав також, що постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (постанова від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17).

Особисті візуальні спостереження інспектора патрульної поліції та його внутрішні

переконання, певні судження і висновки щодо вчинення позивачем поставленого йому у

вину проступку за змістом та у відповідності ст. 251 КУпАП не мають характер доказів, а ті,

які висловлені у протоколі щодо порушення п.2.5 ПДР України мають характер припущень,

як наслідок, докази, які свідчили б про вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху України в матеріалах справи відсутні, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого диспозицією ст.130 КУпАП, у зв»язку з чим провадження підлягає закриттю за

відсутністю в діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.133, 130 ч.1, 285-289, 294 КУпАП суд, -

постановив :

Визнати ОСОБА_1 не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена, особою, що притягується до адміністративної відповідальності, його представником, захисником, потерпілим, його представником, прокурором в порядку, передбаченому ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП протягом десяти днів з моменту її проголошення шляхом подачі скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Постанова набуває чинності після спливу строку на її оскарження.

Суддя Козельщинського районного суду: Н.Д. Науменко