АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1649/2018 Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Новик В.П.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,

та його захисника ОСОБА_5,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на З (три) роки.

Як зазначено у постанові, 07.03.2018 о 00 годині 15 хвилин ОСОБА_4, будучи особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем НОМЕР_2, на Кільцевій дорозі 1 в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_4 перебував у стані сп'яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак ОСОБА_4 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції. Матеріали адміністративного провадження щодо ОСОБА_4 за ч.2 ст.130 КУпАП повернути до УПП у місті Києві для доопрацювання. Провадження по справі за ч. 2 ст. 130 КУпАП України закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення

Вважає, що судом першої інстанції неповно встановлені необхідні для вирішення справи обставини, висновки сулу не відповідають дійсним обставинам справи, має місце порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначає, що поліція пропонувала йому пройти огляд у лікаря - нарколога, однак не повідомила з якої причини, ознаки наркотичного або алкогольного сп'яніння йому не називалися, він не міг зрозуміти що саме стало підставою для такої вимоги з боку поліції, що підтверджується відеозаписом з місця складання протоколу. Він відмовився від проходження огляду не у зв'язку з небажанням його проходити (відсутність умислу), а у зв'язку з нерозумінням вимог поліції, яка поводила себе вкрай не професійно. Крім того, до початку судового засідання поліцейський який складав протокол входив до кабінету судді та провив там близько 10 хвилин. Захисник заявив з цього приводу про недовіру суду та намагався заявити відвід судді. Суд відмовив у розгляді такого усного клопотання, на прохання надати час для підготовки письмового клопотання суд не відреагував.

В порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 жодна з ознак наркотичного сп'яніння водія не відповідає за своїм змістом вимогам Інструкції, відсутня жодна з ознак наркотичного сп'яніння які б мали бути підставою для направлення водія на огляд до закладу охорони здоров'я. Протокол складено вже після завершення відеозапису, до або під час спілкування з водієм віч на віч та у присутності свідків поліція жодного разу не говорила про наркотичне сп'яніння ОСОБА_4, поліція вимагала пройти огляд на сп'яніння, не називаючи при цьому якого саме сп'яніння та на якій законній підставі, за якими ознаками. Дії водія щодо ухилення від огляду поліція в протоколі не вказала. Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення водія ОСОБА_4 до ЗОЗ. Поліція жодного разу під чає спілкування з водієм не пропонувала останньому пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння.

Суд приймав до уваги лише доводи інспектора поліції який складав протокол, доводи та пояснення водія відхиляв, ставився до водія упереджено.

Крім того, в протоколі не зазначена частина статі 130 КУпАП, що було підставою для повернення протоколу на доопрацювання до Управління патрульної поліції.

Крім того, суд першої інстанції вказав у постанові, що водія протягом року не піддавали адміністративному стягненню. Таким чином, адміністративне правопорушення, у якому звинувачується водій, не є повторним.

Поліція порушила процедуру складання протоколу та вимоги щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, мала спочатку визначити/перевірити повторність вчинення адміністративного правопорушення, а вже потім складати протокол із зазначенням суті адміністративного правопорушення, яке б відповідало відповідній частині статі 130 КУпАП щодо його повторності. В протоколі частина статі 130 КУпАП не зазначена взагалі, поліція склала протокол без попередньої перевірки на повторність. Довідку про належність транспортного засобу поліція до суду не направила. На відео з місця складання протоколу відносно ОСОБА_4 поліцейський запитує водія про його згоду пройти огляд на стан сп'яніння у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку, на що водій відмовляється. При цьому поліцейський не пояснює ані водію, ані свідкам огляд на стан якого саме сп'яніння (алкогольного чи наркотичного сп'яніння) пропонується пройти водію та за якими ознаками. Однак вже у протоколі зазначається про керування водієм автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та детально описуються ознаки наркотичного сп'яніння.

Вже після складання протоколу та ознайомившись з суттю адміністративного правопорушення зазначеному у протоколі, будучі впевненим у своїй невинуватості та тверезості, водій ОСОБА_4 бажав написати у протоколі пояснення про незгоду з діями поліції. Однак поліція пояснила, що протокол вже складено, тому він за власного ініціативою може звернутися до лікарні. ОСОБА_4 негайно звернувся до закладу охорони здоров'я, здав сечу на аналіз. Аналізи показали відсутність будь-якого сп'яніння у ОСОБА_4

Проте, суд дійшов висновку про недійсність такого огляду у зв'язку з тим, що огляд проводився без участі поліцейського. Однак, суд ігнорував ті факти, що саме поліцейські, після складання протоколу, ознайомлення водія з текстом протоколу та незгоди з суттю адміністративного правопорушення, не побажали їхати з водієм до лікарні та навіть відмовили йому у наданні направлення, передбаченого Інструкцією.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, з наступних підстав.

В протоколі про адміністративне правопорушення у графі «за що відповідальність передбачена» не зазначена частина статті 130 КУпАП, при цьому постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Проте, як убачається з матеріалів справи, постановою Святошинського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_4, закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, та на правопорушника стягнення не накладалося, а тому відсутні підстави для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 130 КУпАП, так як ст. 39 КУпАП передбачає строк 1 рік, після закінчення якого особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню лише у випадку якщо вона піддавалась адміністративному стягненню і протягом цього строку не вчинила нового адміністративного правоопрушення.

Доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі за ч. 2 ст. 130 КУпАП України у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення є обґрунтованими та підтверджені належними доказами.

За таких обставин суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 283 КУпАП неповно та необ'єктивно з'ясував всі обставини справи, не надав належну оцінку зібраним у справі доказам, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення у справі.

У зв'язку з викладеним апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський