АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/1798/2018 Суддя у першій інстанції: Притула Н.Г.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, захисника ОСОБА_5 яка діє в інтересах іншого учасника ДТП ОСОБА_6, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить, скасувати зазначену постанову та винести постанову про закриття справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що його начебто винуватість у вчиненні ДТП в оскаржуваній постанові суду першої інстанції обґрунтовується лише тим, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Проте, вказана постанова на дату розгляду справи щодо нього не набула законної сили, тому суд не міг посилатися на неї.

Також апелянт зазначає, що в ході судового розгляду в суді першої інстанції, він неодноразово надавав суду письмові пояснення з детальним описом дійсних обставин, за яких сталась ДТП, аналогічні за змістом тим, що містяться в цій апеляційні скарзі, надавав фотокопії місця розташування автомобілів в момент ДТП та інші докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні ДТП.

Захисник ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_6, подала заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_4, в яких зазначає, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року є законною та обґрунтованою, під час винесення якої суд надав вірну оцінку доказам, які є у справі, ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийнявши рішення про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Доводи та підстави для скасування вказаної вище постанови суду першої інстанції, що були викладенні в поданій ОСОБА_4 апеляційній скарзі є не обґрунтованими та безпідставними, тому просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року залишити без задоволення, а постанову без змін.

У судові засідання інший учасник ДТП ОСОБА_6, не з'являлась, про те, її захисником ОСОБА_5, було повідомлено, що ОСОБА_6, знаходиться за межами території України, тому в судові засідання не зможе з'являтися. У зв'язку з чим Апеляційний суд м.Києва вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4, який підтримав подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити з наведених в ній підстав, захисника ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, яка заперечували щодо апеляційної скарги, та вважала, що вона не обґрунтована, а рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним, тому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В розумінні ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, суть якого зазначена в протоколі, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Як, вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про порушення водієм ОСОБА_4 п. 13.1 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, з постанови суду, яка оскаржується вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 05.04.2017 року приблизно о 20 год. 25 хв., в м. Києві по вул. Жилянська, 85 ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Тойота», д.н. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності маневру, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Чері» д.н.з НОМЕР_2, який зупинився попереду, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_4 порушив п.п. 8.7, 13.1 ПДР України за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду водій ОСОБА_4 дав аналогічні пояснення, наданих ним в суді першої інстанції, з яких убачається, що він вину в порушенні ПДР України не визнав та просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення та підтримав пояснення надані в день дорожньо-транспортної пригоди в яких зазначив, що 05 квітня 2017 року о 20 год. 25 хв. він рухався по вул.Жилянській та мав намір здійснити поворот праворуч на вул. Л.Толстого у напрямку вулиці В.Липківського та Солом'янської площі. Рухався на дозволяючий сигнал світлофору зі швидкістю 10-15 км/год. Раптом автомобіль «Сherry», що рухався попереду його автомобіля на відстані 10 метрів зупинився і почав відразу рухатися назад. ОСОБА_4 зазначив, що він відразу зупинився та подав попереджувальний звуковий сигнал, проте це не призвело до зупинки автомобіля, який рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з його автомобілем. Крім того ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_6 звільняла пішохідний перехід для пішоходів, рухаючись заднім ходом, тому і сталося зіткнення.

ОСОБА_6 як убачається з оскаржуваного рішення в судове засідання особисто на неодноразові виклики не з'явилася. В день пригоди надала пояснення в яких зазначила, що 05.04.2017 року о 20 год. 20 хв. вона під'їхала до перехрестя вул.Жилянської та Льва Толстого, рухаючись по вул.Жилянській та повертала праворуч на вул.Льва Толстого. Світлофор світився червоним сигналом, проте враховуючи наявність зеленої стрілки, вона повільно почала повертати, зупинилася, щоб дати дорогу автомобілю, який рухався по вул.Льва Толстого і відчула удар в задню частину власного автомобіля.

Вислухавши пояснення ОСОБА_4, та дослідивши письмові пояснення ОСОБА_6, схему пригоди, та посилаючись на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2018 року якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд не вбачав підстав для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП за порушення п. 8.7 ПДР України, оскільки в його діях відсутнє порушення вказаного пункту ПДР України, водночас під час слухання справи було встановлено порушення в діях ОСОБА_4 п. 13.1 ПДР України, тому вважав за можливе визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Про те, як було встановлено під час апеляційного розгляду, суддя суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилається на своє рішення, яке останньою прийнято в той же день щодо іншого учасника ДТП ОСОБА_6, за відсутності ОСОБА_4 та яке не вступило в законну силу. А тому не може визнаватися доказом, на час прийняття суддею першої інстанції остаточного рішення в даній справі, тому доводи апеляційної скарги апелянта в цій частині є слушними та обґрунтованими.

Разом з тим, досліджуючи матеріали справи в усій їх сукупності, та порівнюючи фото знімки з місця ДТП, які містяться в матеріалах справи, та пошкодження транспортних засобів, беручи до уваги схему ДТП, з якою ОСОБА_4 не погодився на місці дорожньо-транспортної пригоди, не підписуючи її, про що і зазначено в самій схемі, також останній не погодився з діями працівників поліції, які оскаржував в законному порядку, приходжу до висновку, що за наявних в матеріалах справи доказах, не можна встановити, що дії водія автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_4, перебували в причинно наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, яка мале місце 05.04.2017 року приблизно о 20 год. 25 хв., в м. Києві по вул. Жилянська, 85, за участю автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, автомобіля «Чері» д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, тому провадження в справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про порушення водієм ОСОБА_4 п. 13.1 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закриттю, у зв'язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич