АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва Тищенко Наталію Віталіївну, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст.212-2 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 23 січня 2018 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника служби захисту інформації та криптології Озброєння Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) за місцем роботи: АДРЕСА_1 , не виконала норм і вимог криптографічного та технічного захисту секретної інформації, внаслідок чого виникла реальна загроза порушення її конфіденційності, цілісності і доступності, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.9 ст.212-2 КупАП.
Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Також просить суд витребувати, як доказовий матеріал, в установленому порядку з військової частини НОМЕР_1 довідку (належним чином завірений витяг) Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вих. №342/к/23дск від 30.03.2015.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт вказує на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що судом першої інстанції не вказано, в чому саме полягає здійснення заступником начальника Служби полковником ОСОБА_1 координації діяльності органів спеціального зв`язку, що перебувають у сфері Озброєння ЗСУ з питань безпеки спеціальних видів.
Також апелянт посилається на ненадходження у встановленому порядку до Озброєння ЗСУ Положення про організацію та забезпечення функціонування спеціальних видів зв`язку, затвердженого постановою КМУ від 30.03.2016 № 237-5, з грифом секретності «Таємно», що не уможливило ознайомлення з її змістом начальника Озброєння ЗСУ та весь особовий склад служби захисту інформації Озброєння ЗСУ. Вказуючи на недоліки в організації діяльності Служби, які мали місце в 2014 році, суд першої інстанції посилається на постанову КМУ від 30.03.2016 № 237-5, яка в 2014 році не діяла, тобто твердження суду є помилковим.
ОСОБА_1 зазначає, що їй не надавався у встановленому порядку згідно з п.1.4 Настанови з шифрувальної служби у ЗСУ, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 23.12.2002 №003, допуск до шифрів та шифрувальної роботи Центральним управлінням захисту інформації та криптології Генерального штабу ЗСУ.
При цьому вказує, що її особиста вина в ненаданні вищезазначеного допуску відсутня, а висновки суду першої інстанції щодо порушення вимог постанови КМУ від 30.03.2016 № 237-5, які можуть створити загрозу безпеці спеціального зв`язку Міністерства оборони України, зумовлені не виконанням нею обов`язків заступника начальника служби в частині відсутності допуску до шифрів, є припущенням, оскільки в службі захисту інформації Озброєння ЗСУ взагалі відсутня шифрувальна апаратура.
ОСОБА_1 також просить суд звернути увагу, що 24.07.2017 року її було допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника захисту інформації - помічником з питань режиму, а з 14.08. по 08.10.2017 вона перебувала у щорічній відпустці, з 23.11. по.04.12.2017 знаходилась на лікуванні у зв`язку із захворюванням дитини, з 25.12. по 30.12. 2017 перебувала у відрядженні, з 09.01. по 18.01.2018 перебувала у щорічній відпустці, та лише з 24.01.2018 року повернулась на свою посаду. Тобто, на весь період перебування її у відпустці та на лікарняному обов`язки начальника служби захисту інформації помічником командира військової частини НОМЕР_1 з питань режиму було покладено на старшого офіцера служби.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте цих вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримано, внаслідок чого, за наявності в матеріалах справи суперечливих даних, суддя прийшов до передчасного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до п. 1 ст. 256 КУпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата, місце його складання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено 05 березня 2018 року начальником 1 відділу 2 управління Департаменту державного контролю у сфері захисту інформації Адміністрації Держспецзв`язку Рудим Г.М. за ч. 9 ст. 212-2 КУпАП (а.с.1-4).
В той же час, в ст. 212-2 КУпАП взагалі відсутня частина 9, а наявний п.9 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, яким передбачено порушення законодавства про державну таємницю невиконання норм і вимог криптографічного та технічного захисту секретної інформації, внаслідок чого виникла реальна загроза порушення її конфіденційності, цілісності і доступності.
Таким чином, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за частиною статті, якої не існує.
Суддя, фактично без перевірки протоколу про адміністративне правопорушення, без будь якого аналізу зазначеного документа, дійшов до висновку про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст.212-2 КУпАП і застосував до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 40 коп., не перевіривши при цьому, що частина 9 відсутня в ст. 212-2 КУпАП, та не виявивши допущену Департаментом державного контролю у сфері захисту інформації Адміністрації Держспецзв`язку помилку при оформленні матеріалу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , внаслідок чого виніс постанову про визнання особи винуватою за неіснуючою частиною статті КУпАП, не дотримавшись при цьому вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП.

Вказані вище недоліки протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 неможливо усунути під час апеляційного розгляду, виходячи з чого справа підлягає направленню до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України для усунення недоліків, належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, після чого матеріали справи можуть бути повторно направлені на розгляд до суду, який слід провести з урахуванням положень ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року, якоюОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення за ч. 9 ст.212-2 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 40 коп.,- скасувати.

Повернути матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України для усунення недоліків.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко