Справа № 194/487/18
Номер провадження № 3/194/191/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Соколова Ю.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Тернівського відділення поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Інспектором Тернівського ВП ПВП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 274134 від 08 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_1, про те, що 08 квітня 2018 року о 03:40 год. ОСОБА_1 в м. Тернівка по вул. І. Петрова, буд. 7, керував автомобілем BMW державний номерний знак HTZ 113 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 винним себе у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, в судовому засіданні пояснив, що 08 квітня 2018 року, приблизно о 04.00 годині, він керував автомобілем BMW державний номер HTZ 113, в районі будинку № 7 по вул. І. Петрова в м. Тернівка, не порушуючи правил дорожнього руху, був зупинений працівниками поліції. Під час перевірки водійського посвідчення, працівники поліції почали стверджувати, що він знаходиться в алкогольному спянінні. Як пояснює ОСОБА_1, він керував автомобілем тверезим, алкоголь не вживав. Копію протоколу йому не вручили, від керування транспортним засобом не відстороняли. Вважає, що підстав у працівників поліції направляти його на медичний огляд взагалі не було, так як не було зовнішніх ознак його алкогольного спяніння. Крім того, від огляду на місці зупинки та від медичного огляду в закладі охорони здоровя не відмовлявся, оскільки пройти такий огляд працівниками поліції не пропонували. Свідки, які були запрошені працівниками поліції, підписали пояснення, написані працівниками поліції, а не ними власноручно. В присутності свідків йому не пропонували пройти медичний огляд. З протоколом не згоден, в звязку з чим просить закрити адміністративний матеріал відносно нього, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, яке вручено особисто свідку ОСОБА_3 та поштовий конверт, який був направлений із судовою кореспонденцією на адресу свідка ОСОБА_4, який був повернутий на адресу суду із довідкою «за закінченням терміну зберігання».

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КупАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Суб'єктом правопорушення за вищевказаною нормою є водій транспортного засобу.

Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану.

Положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

В пункті 7 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника поліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пункт 5 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачає, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

На підставі пункту 6 розділу ІХ наказу МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції передбачає сукупність послідовних дій працівників поліції, а саме:

1) використання спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу,

2) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, проведення такого огляду в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, судом встановлено, що поліцейським не проінформовано ОСОБА_1, який підлягав огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та взагалі використання спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу не здійснювалося, про що свідчать письмові пояснення ОСОБА_1, а також усні пояснення, дані ним під час розгляду справи.

В порушення ст. 266 КУпАП та вказаної Інструкції огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу взагалі проведено не було. В рапорті та письмових поясненнях ОСОБА_1, а також з письмових пояснень свідків також не зазначено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд за допомогою спеціальних пристроїв на місці зупинки.

Суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, написаних поліцейським ОСОБА_2 та ОСОБА_5, 08 квітня 2018 року, оголошених в судовому засіданні, так як вказані свідки не були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Пояснення були написані ними не власноручно, а працівниками поліції.

Однак, на переконання суду, особи, яких працівник поліції запрошує в якості свідків вчинення водіями адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, в своїх письмових поясненнях зобовязані зазначити не лише відмову цієї особи від проходження медичного огляду на стан спяніння, а також стан, в якому перебуває зупинений водій та ознаки цього спяніння. В письмових поясненнях свідків відсутнє посилання на стан ОСОБА_1 в момент зупинки його автомобіля.

Інформація про використання спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу для огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції - відсутня.

З урахуванням викладеного та проаналізувавши пояснення свідків, що містяться в матеріалах справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, дані ним в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що дані письмові пояснення не можуть підтверджувати факт того, що у працівника поліції були наявні підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного спяніння.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд вважає, що надані працівниками поліції докази не свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами об'єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівним, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В зв'язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ч.1 ст. 9, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, ст.280, ст.283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Ю.І. Соколова