Справа № 442/1228/18 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 33/783/422/18 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Гуцал І.П., з участю прокурора Бриндак М.Т., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним за ч.2 ст. 176-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 352,40 грн. судового збору.

Згідно постанови судді ОСОБА_2, обіймаючи посаду заступника начальника 35 державної пожежно-рятувальної частини з охорони об'єктів Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, відповідно до витягу з наказу № 62 о/с від 05.06.2013 року «Про призначення осіб начальницького складу», який відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб'єктом відповідальності за порушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно повідомив про суттєві зміни в майновому стані.

Не погоджуючись з зазначеною постановою судді суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2018 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що суддею місцевого суду не перевірені обставини вчинення адміністративного правопорушення та дані, які мають значення для справи, а висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є необґрунтованим.

Зазначає, що ОСОБА_2 було подано письмові пояснення, в яких він зазначав ряд поважних причин через які не зміг вчасно подати декларацію (участь у змаганнях; відрядження; похорон тітки; відсутність ОСОБА_2 на робочому місці та відсутність доступу до комп'ютера, з допомогою якого міг внести відомості про зміни в майновому стані), проте такі залишилися поза увагою судді місцевого суду.

Крім того, вказує, що матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_2 несвоєчасно подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану, мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Також зазначає, що адміністративне стягнення було накладене поза межами строку накладення такого стягнення. Вважає, що днем закінчення передбаченого ч.3 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення є 22.02.2017 року. Крім того, суддя місцевого суду належним чином не встановив дату виявлення адміністративного правопорушення, так як про те, що датою виявлення адміністративного правопорушення є 9.01.2018 року, тобто день складення листа прокуратурою Львівської області, на думку апелянта, є помилковим, так як про дане правопорушення прокуратурі було відомо раніше.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, виступ прокурора - на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Частиною 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є обгрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

Згідно ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідно до наказу № 62 о/с Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області від 05.06.2013 ОСОБА_2 призначено з 5.06.2013 року на посаду заступника начальника 35 державної пожежно-рятувальної частини з охорони об'єктів Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області та відповідно до підпункту «д» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» відноситься до суб'єктів відповідальності, на яких поширюється дія цього закону.

25.05.2016 року ОСОБА_2, як заступника начальника 35 державної пожежно-рятувальної частини з охорони об'єктів Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, попереджено про недопущення корупційних та пов'язаних з корупцією правопорушень, передбачених Законом України від 14.10.2014 «Про запобігання корупції».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 6.11.2017 року ОСОБА_2 уклав договір дарування квартири з громадянином ОСОБА_4, на підставі якого ОСОБА_2 отримав у власність квартиру АДРЕСА_1, вартість квартири становить 525 574 грн.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на офіційному веб-сайті НАЗК.

Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через електронну мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Ураховуючи, що вартість квартири, право власності на яку ОСОБА_2 набув згідно договору дарування від 6.11.2017 року, перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, у ОСОБА_2 виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані упродовж періоду з 00.00 год. 6.11.2017 року по 00.00 год. 16.11.2016 року.

З даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, встановлено, що станом на 16.11.2016 року ОСОБА_2 письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_2 подав повідомлення про суттєві зміни лише 22.11.2017 року, тобто несвоєчасно, із пропуском 10-денного строку.

Покликання апелянта про наявність поважних причин пропуску строку повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані є безпідставними, оскільки перебування ОСОБА_2 поза межами його роботи не позбавляли його можливості повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані у 10-денний строк. ОСОБА_2 та його представником - адвокатом ОСОБА_3 не було надано належних та допустимих доказів як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій того, що він був позбавлений можливості вчасно подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування у межах, визначених чинним законодавством, а також не навів поважних причин несвоєчасного подання такого повідомлення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у діях ОСОБА_2 був відсутній умисел щодо вчинення адміністративного правопорушення, то такі безпідставні, адже в матеріалах справи міститься письмове попередження ОСОБА_2 25.05.2016 року про недопущення корупційних та пов'язаних з корупцією правопорушень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», тому підстави для закриття провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 про те, що суддею місцевого суду не було досліджено дату виявлення правопорушення, то такі не заслуговують на увагу. Суддя місцевого суду вірно встановив дату виявлення правопорушення, зазначивши, що в матеріалах справи міститься запит начальника Управління захисту економіки у Львівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_5 від 9.01.2018 року № 310/39/112/02 на ім'я начальника 35 ДПРЧ з охорони об'єктів ГУ ДНС України у Львівській області ОСОБА_6 про надання відомостей про ОСОБА_2, що вказує на початок збору інформації Управлінням про дану особу, а відтак, про обізнаність Управління про вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2, суддя місцевого суду в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обгрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, постанова судді суду першої інстанції є законною і обгрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі апелянтом, суддя апеляційного суду не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Гуцал І.П.