АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 631/633/18 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/790/900/18 ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - ОСОБА_2

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

захисника особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 як захисника ОСОБА_4 на постанову Валківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 19.05.2018 складений протокол відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії БР № 027063, 19.05.2018 о 9-00 год. по вул. Садова в селі Новопросянське, Нововодолазького району, Харківської області гр. ОСОБА_4 керував скутером «Honda Takt, 24» без державного номеру, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку в присутності свідків відмовився.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352, 40 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат ОСОБА_3 як захисник ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначила наступне.

Про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_4 не знав. Від проходження огляду на стан спяніння за допомогою Драгеру не відмовлявся, оскільки такий огляд йому працівники поліції не пропонували, пройти медичний огляд в найближчому закладі охорони здоровя також не пропонували.

Зазначає, що працівниками поліції порушені вимоги щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, в протоколі не зазначено від якого саме огляду відмовився ОСОБА_4, не вказано повну адресу місця вчинення адміністративного правопорушення.

Вважає, що пояснення свідків не можуть визнаватися належними та допустимими доказами, оскільки зазначені пояснення викликають сумніви в їх достовірності та обєктивності.

За таких обставин вважає, що районним судом докази дослідженні не повно та не всебічно. Постанова є незаконною та необґрунтованою.

Крім того, в апеляційній скарзі цитуються вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», які як вважає захисник не були дотримані поліцейськими та залишились поза увагою суду.

Просить постанову Валківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року скасувати, матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути начальнику ДПП УПП у Харківській області для усунення недоліків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3, яка апеляційну скаргу підтримала, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Пункт 1 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (в редакції станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення) (далі за змістом Інструкція) встановлює, що ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. (п. 1 розділу ІХ Інструкції).

Пункт 3 розділу ІХ Інструкції передбачає, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі за змістом - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 7 Порядку, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Частина 4 ст. 266 КУпАП передбачає огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Пункт 6 розділу ІХ Інструкції, передбачає у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 027063 від 19.05.2018, складений саме за відмову ОСОБА_4 від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Відмова ОСОБА_4 від проходження огляду, крім протоколу, також підтверджується:

- поясненнями гр. гр. ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були свідками відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння (а.с. 4, 6-5);

- рапортом інспектора Нововодолазького ВП Макарєєва О.В., в якому, крім іншого, зазначено, що ОСОБА_4 перебував з ознаками алкогольного спяніння та в присутності свідків відмовився від огляду на стан алкогольного спяніння (а.с. 2).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_4 таким правом скористався, надав пояснення в яких зазначив «19.05.2018 їхав на скутері Honda Takt, який не зареєстрований, жовтого кольору, без водійського посвідчення. Коли на скутері заїжджав в с. Новопросянське, був зупинений співробітниками поліції. За їх вимогою зупинився, документів не надав. Проходити огляд на алкогольне спяніння відмовився в присутності свідків», протокол підписав, копію отримав. Не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейським законодавства при складанні протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про невідповідність внесених даних до протоколу не заявляв (а.с. 4-5).

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 027063 від 19.05.2018 стосовно ОСОБА_4 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_4 зі сторони працівників поліції або свідків було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано. Вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП поліцейськими дотримано.

Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП ОСОБА_4 не оскаржував.

Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необєктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду. Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного спяніння не знайшли свого обєктивного підтвердження в розумінні ст. 251 КУпАП та суперечать дослідженим в судовому засіданні матеріалам справи.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 складений інспектором СРПП Нововодалазького ВП Первомайського ВП ГУ НП в Харківській області та відповідно до 1 розділу І Інструкції поліцейський керувався вимогами зазначеної інструкції, в той час як «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», крім іншого, регулює порядок огляду водіїв на стан алкогольного або іншого спяніння співробітниками Департаменту патрульної поліції.

Таким чином, відповідно до п. 4 розділу ІХ Інструкції огляд з використанням спеціального технічного засобу можливо провести на місці запинки транспортного засобу лише у разі наявності такого пристрою у поліцейських. За інших обставин, огляд здійснюється відповідно до Порядку.

Враховуючи вказане є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на необхідність повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП начальнику ДПП УПП у Харківській області для усунення недоліків, оскільки при наявності підстав матеріали справи повертають для належного оформлення органу або посадовій особі, який склав відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Інші доводи, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_4 в апеляційній скарзі не зазнаяено, а посилання на положення інструкції, яка не підлягає до застосування не свідчить про порушення районним судом норм матеріального права (а.с. 54-61).

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_4 керуючи скутером, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності назвався чужим прізвищем.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоровю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення і меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови Валківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року та направлення справи до ДПП УПП у Харківській області для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 245, 256, 266, 278, 280, 283, 294, 295, 298, 299, 317 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 як захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2