Справа №359/4355/18
Провадження №3/359/1726/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адміністративний матеріал, що надійшов від Служби безпеки України Департамент охорони державної таємниці та ліцензування, про притягнення до адміністративної відповідальності, за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого провідним інженером РСО в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,-

в с т а н о в и в :

05.05.2018 року, під час проведення спеціальної експертизи щодо наявності умов, необхідних для провадження діяльності, повязаної з державною таємницею у Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - Підприємство), розташованого за адресою: 08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, комісією СБ України встановлено, що ОСОБА_1, який з 01.02.2016 року займає посаду провідного інженера РСО, та має допуск до державної таємниці за формою 3, (розпорядження ЦУ СБУ від 26.10.2012 року №169 д), не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та контролю за її охороною, передбачених вимогами Закону України «Про державну таємницю» (далі - Закон), Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМ України від 18.12.2013 року № 939 (далі - Порядок), та посадовою інструкцією, з якою він ознайомлювався 28.01.2016 року, внаслідок чого останнім створено загрозу витоку секретної інформації.

Зокрема, ОСОБА_1, відповідно до наказу генерального директора підприємства від 02.01.2018 №1дск у якості члена комісії із проведення загальної перевірки наявності секретних документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації за 2017 рік, прийнято участь у проведенні зазначеної перевірки, за результатами чого комісією підготовлено акт загальної перевірки наявності від 10.01.2018 №2дск.

В той же час, у зазначеному акті загальної перевірки відсутні відомості про: - реєстраційні номери секретних документів, які не виконано, не підшито до справ за попередній до проведення перевірки період чи не взято на інвентарний облік (у разі, коли таких документів багато, їх перелік наводиться у додатку до акта); - інші виявлені недоліки і порушення вимог цього Порядку виконавцями, працівниками та уповноваженими РСО у підрозділах із зазначенням прізвищ, найменування посади і виявлених недоліків або порушень; - висновки за результатами перевірки, пропозиції та заходи щодо усунення виявлених недоліків і порушень.

Разом з тим, до моменту проведення спеціальної експертизи (05.05.2018 року) комісією СБУ виявлено, що у журналі обліку підготовлених документів, обл. №105дск, розпочатий 05.01.2016 року, не зазначено дані про обіг (відправлення, знищення, долучення до відповідних справ) перших примірників всіх зареєстрованих у 2017 році документів та додатків до них (як приклад: № 77т від 12.12.2017, № 78т від 15.12.2017 з грифами секретності «Таємно», порушення пп. 248, 436 Порядку).

При цьому, за всі документи членами комісії, серед яких є ОСОБА_1, проставлено підписи щодо проведення перевірки їх наявності за 2017 рік.

Таким чином, перевірочною комісією не проведено перевірку наявності підготовлених документів за 2017 рік та не зазначено у акті загальної перевірки відповідні недоліки, чим створено загрозу витоку секретної інформації.

Наведене сталось внаслідок недотримання ОСОБА_1, як громадянином, взятих на себе зобовязань у звязку з допуском до державної таємниці (ст. 28 Закону, п. 116 Порядку), та як особою, призначеною керівником підприємства для проведення у складі комісії загальної перевірки наявності секретних документів вимог щодо проведення зазначеної перевірки, виявлення при цьому порушень вимог режиму секретності, та своєчасного їх усунення (п. 436 Порядку).

Таким чином, ОСОБА_1, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання можливих шкідливих наслідків, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєному правопорушенні визнав частково. Пояснив, що умислу вчинення даного адміністративного правопорушення не мав. Працюючи провідним інженером режимно-секретного органу підприємства він завжди виконує покладені на нього обовязки, однак у даному випадку він не встиг технічно перевірити наявності підготовлених документів за 2017 рік на невідповідність недоліків, оскільки раніше відповідні комісії на це не звертали уваги і указане порушення не є суттєвим, а відповідного витоку таємної документації також не сталося.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1, вину у вчиненому правопорушенні визнає частково, його вина також підтверджується письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 22 від 23.05.2018 року (а.с.1-4); зобовязаннями ОСОБА_1, від 15.09.2012 року (а.с.5-6); посадовою інструкцією ОСОБА_1, від 28.01.2016 року затверджену в.о. генеральним директором ОСОБА_2 №40 з якою правопорушник ознайомлений під підпис 28.01.2016 року (а.с.7-14); наказом про доступ до державної таємниці від 03.12.2012 року №24дск (а.с.15); службовою характеристикою від 25.05.2018 року (а.с.16); довідкою виплат заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.17); копією витягу з акту №26/1/2-8221 дск (а.с.18).

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення правопорушника вважаю, що дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП кваліфіковані вірно, як порушення вимоги п. 248, п. 436 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 р. № 939.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, доведена повністю.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Відповідно до ст. 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі статті ст. 33 КУпАП України при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При цьому суддя враховує, що ОСОБА_1, будучи членом комісії, які також притягаються до відповідальності, окрім нього, є єдиною особою, діяльність якого безпосередньо повязано з дотриманням режиму таємності на підприємстві, та в його обовязки входить ведення відповідного журналу, не заповнення однієї із з граф якої і поставлено в провину та встановлено перевіркою працівників СБ України.

Враховуючи характер скоєного, особу правопорушника, часткове визнання вини, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, матеріали справи, та те, що тяжких наслідків не настало, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1, на якого накладено адміністративне стягнення судовий збір в розмірі 352 грн. 40 грн.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 23, 33, п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп., що слід стягнути користь держави України (Одержувач: Бориспільське УДКСУ Київської області, Код ЗКПО: 38007070, Банк одержувача: ГУ ДКСУ у Київській обл., МФО: 821018, КБК: 21081100, р/р 0004).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області м. Київ, отримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу *;101;) судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк