Справа № 214/7494/17
3/214/174/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., при секретарі судового засідання Бєліковій О.А., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, представника потерпілих ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2017 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 080932 від 15.12.2017 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

За результатами повторного автоматизованого розподілу матеріали справи передано в провадження судді Євтушенку О.І. на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду від 17.01.2018 року №31.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, 15.12.2017 року о 18.00 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21011, р/н 74735АН, по обїзній дорозі біля зупинки швидкісного трамваю «Гутовського» в напрямку зупинки «Міська лікарня» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, був неуважним перед зміною напрямку руху, а саме, під час перестроювання, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасника руху, чим створив аварійну обстановку водієві автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_4, яка рухаючись в попутному напрямку різко почала гальмування, змінивши напрямок руху, в результаті чого скоїв наїзд на дерева, які знаходились на узбіччі. В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.3 «б», 10.1 ПДР України.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, жодних порушень ПДР України не допускав. Суду пояснив, що 15.12.2017 року приблизно о 18.00 год. він рухався по обїзній дорозі в середній смузі руху, оскільки дорожнє покриття в крайній було незадовільне, неподалік від моста, через який здійснюється проїзд до мкр-ну Східний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Рухався зі швидкістю близько 60 км/год., дорога була вільна, погодні умови сутінки, туман, через що видимість на дорозі була поганою. Побачивши через дзеркала заднього виду, що позаду нього рухається автомобіль із ввімкненим світлом фар, він увімкнув покажчик повороту, перестроївшись в правий ряд, в той час як водій автомобіля, рухаючись на великій швидкості в межах 70-80 км/год., почав обганяти з правого боку, однак автомобіль занесло, розвернуло приблизно в 10 м від нього і відкинуло на узлісся, в результаті чого відбулося зіткненням з деревом. Він зупинився та підійшов до автомобіля дізнатись, чи не потрібна допомога. Автомобіль, яким він керував, жодних механічних пошкоджень в результаті ДТП не отримав. З салону автомобіля вийшла жінка, яка почала винуватити його у виникненні ДТП. На місце ДТП викликали працівників поліції, які склали схему та протокол відносно нього, з чим він не погоджувався. Дії працівників поліції в судовому порядку він не оскаржував. Під час огляду місця ДТП, слідів гальмування чи проїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_4 по узбіччю не було виявлено. ОСОБА_1 переконаний, що своїми діями він ніяким чином не створював аварійної ситуації для ОСОБА_4 як учасника дорожнього руху.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 підтримав позицію свого довірителя, звертаючи увагу на те, що ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях сама вказувала, що їхала позаду ОСОБА_1 в правій смузі руху та намагалась його обігнати з правого боку, а як саме вона опинилась зліва на узбіччі пояснити не змогла. До того ж сама ОСОБА_4 вказувала, що гальмувала та здійснила відворот керма, після чого її занесло. З урахуванням умов дорожньої обстановки, характеру руху обох водіїв, на переконання захисника, ОСОБА_1 ніяк не міг створити перешкоди для руху ОСОБА_4 За даних обставин просив провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Потерпілі ОСОБА_4, ОСОБА_5 правом на участь в судовому засіданні не скористались, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності за участю їх представника адвоката ОСОБА_3

Присутній в судовому засіданні представник потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначав, що потерпілим від ДТП є ОСОБА_5 як власник автомобіля НОМЕР_2, якому спричинено механічні ушкодження. ОСОБА_4 є також потерпілою, однак в силу ст.63 Конституції України від надання пояснень в суді відмовилась. Зазначив, що аварійну ситуацію для водія автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_4, яка рухалась позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_1, створив саме він.

В подальшому представник потерпілого ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, неодноразово подаючи клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням на лікарняному, зокрема 02.04.2018 року, 11.042018 року, 16.05.2018 року. В судове засідання 11.06.2018 року не зявився без поважних причин, заяв про відкладення на адресу суду від нього не надходило. Крім того, в наданих ОСОБА_3 довідках про перебування на лікарняному вказано, що він проходить амбулаторне лікування без зазначення про його такий стан самопочуття, який би унеможливлював явку в судове засідання. Позаяк, зазначені довідки викликають сумнівність в її дійсності з огляду на ненадання їх оригіналів суду, а також відсутність основної печатки медичної установи, підпису головного лікаря, вихідних дати та номеру. Такі дії адвоката суд розцінює як зловживання наданими йому процесуальними правами, що стало причиною неодноразових відкладень розгляду справи, та на переконання суду є свідченням наміру умисного затягування розгляду справи.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_6 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

За даних обставин, з метою дотримання розумного розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, надання представником потерпілих пояснень в попередніх судових засіданнях, висловлення самими потерпілими своєї позиції по справі в поданих ними заявах, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обовязкової участі потерпілих та їх представника в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ПП ОСОБА_7 суду показав, що 15.12.2017 року надійшов виклик про ДТП в районі станції швидкісного трамваю «Гутовського» на обїзній дорозі в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Прибувши на місце ДТП, він побачив автомобіль НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4, з механічними пошкодженнями. Як пояснила остання, вона керувала автомобілем, рухаючись позаду автомобіля під керування ОСОБА_1, умовно в лівій смузі руху з огляду на відсутність дорожньої розмітки. У звязку з тим, що ОСОБА_1 здійснив різку зміну руху без попередження про це, вона не змогла вчасно зреагувати на зміни дорожньої обстановки, в результаті чого вимушена була відвернути кермо, після чого її автомобіль відкинуло з дороги на узбіччя. В свою чергу, інший учасник пригоди ОСОБА_1 ,П.С. пояснив, що рухався по автодорозі умовно в лівій смузі руху. Водія автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_4, яка рухалась позаду нього, відкинуло на узбіччя у звязку тим, що вона не впоралась з керуванням. Інспектор підтвердив, що в результаті ДТП зіткнення транспортних засобів не відбулося, слідів гальмування на дорозі не було виявлено. З пояснень ОСОБА_4, вона змінила напрямок руху праворуч, однак оскільки ОСОБА_1 рухався попереду, він намагався виїхати різко на її смугу руху, в результаті чого «підрізав» її, що стало причиною виїзду її за межі дороги. Інспектор підтвердив, що схема ДТП не відповідає дійсності, чому її так складено пояснити не міг.

Суд, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, пояснення потерпілих, їх представника, покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Умовами настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є обов'язкова наявність причинного зв'язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди (механічних пошкоджень транспортного засобу/засобів) як обовязкового елементу об'єктивної сторони матеріального складу правопорушення. При цьому, порушення має бути настільки суттєвим, щоб наслідком його стало пошкодження як мінімум двох автомобілів, адже в диспозиції статті йде мова саме про «пошкодження транспортних засобів».

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком саме порушення Правил дорожнього руху. Обєктивною ознакою правопорушення, що відбиває шкідливість неправомірної поведінки особи для суспільства, заподіяння або реальну загрозу заподіяння істотної шкоди, є також суспільна небезпека вчиненого проступку.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, 15.12.2017 року о 18.00 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21011, р/н 74735АН, по обїзній дорозі біля зупинки швидкісного трамваю «Гутовського» в напрямку зупинки «Міська лікарня» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, був неуважним перед зміною напрямку руху, а саме під час перестроювання, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасника руху, чим створив аварійну обстановку водієві автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_4, яка рухаючись в попутному напрямку різко почала гальмування, змінивши напрямок руху, в результаті чого скоїв наїзд на дерева, які знаходились на узбіччі. В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

В ході судового розгляду встановлено, що автомобіль марки ВАЗ 21011, р/н 74735АН, яким керував ОСОБА_1, жодних механічних пошкоджень не отримав.

При цьому, зясуванням умов дорожньої обстановки, дій обох водіїв, з урахуванням наданих ними пояснень, судом встановлено, що вони рухалися в попутному напрямку руху, при цьому автомобіль НОМЕР_2, в лівій смузі руху, а автомобіль НОМЕР_2, - позаду в правій смузі руху.

Зі схеми місця ДТП слідує, що на момент ДТП був темний час доби, освітлення відсутнє, покриття дорожньої частини мокре, погодні умови дощ, що є свідченням таких дорожніх умов, які передбачають необхідність підвищеної уваги водіїв, обрання такої швидкості руху, дистанції та інтервалу, які не створюватимуть небезпеку для руху іншим учасникам.

Схему місця ДТП в частині схематичного зазначення обставин пригоди суд не приймає до уваги, оскільки складена вона невірно, а саме: відображена на них напрямок руху транспортних засобів не відповідає фактичній обстановці ДТП, зазначеній в протоколі, що підтвердив інспектор ПП, який її складав, у тому числі з огляду на відсутність деталізації в ній ділянки схеми пригоди у привязці з діями ОСОБА_1, які б були в причинно-наслідковому звязку з наслідками, що настали.

При цьому, інкримінуючи ОСОБА_1 порушення п.п.2.3 «б», 10.1 ПДР України, що стало причиною виникнення ДТП, інспектор повязував такі порушення з невірністю його дій при виконанні маневру перестроювання на іншу смугу руху. Надаючи оцінку діям водія ОСОБА_1 в аспекті встановлення порушення вказаних вимог ПДР України, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Не визнаючи вину, ОСОБА_1 посилався на те, що він рухався попереду водія ОСОБА_4 зі швидкістю в межах 60 км/год., та побачивши її, мав намір перестроїтись в правий ряд, аби надати дорогу, завчасно увімкнувши світловий сигнал повороту.

Суд приймає до уваги такі доводи ОСОБА_1, оскільки вони узгоджуються з встановленими судом умовами дорожньої обстановки, показами свідка ОСОБА_7 та раніше наданими ним поясненнями.

Позаяк, як слідує з письмових пояснень потерпілої ОСОБА_4, остання не заперечувала, що водій ОСОБА_1 рухався в лівій смузі руху попереду неї, однак вона посилалася на те, що ОСОБА_1 без попереднього увімкнення світлового покажчика сигналу повороту, її обігнав, чим створив перешкоду для руху, а тому вона аби уникнути зіткнення вимушена була застосувати різке гальмування та відворот керма вправо, що призвело до заносу автомобіля. Підтвердила, що на момент ДТП були несприятливі погодні умов дощ та мокре дорожнє покриття.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_4 в частині того, що ОСОБА_1 створив для неї перешкоду для руху внаслідок виконання маневру обгону, оскільки вони є суперечливими та не логічними між собою: 1) рухаючись попереду ОСОБА_4, водій ОСОБА_1 ніяким чином не міг її обігнати; 2) у випадку виконання ним маневру перестроювання, рухаючись позаду ОСОБА_4 повинна була слідкувати за дорожньою обстановкою та реагувати на її зміну; 3) ОСОБА_4 не застосовувала слідів гальмування, оскільки на схемі ДТП вони відсутні, а допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ПП підтвердив їх відсутність на дорожньому покритті в момент огляду місця ДТП та фіксації обставин події.

Таким чином, посилання в протоколі на порушення водієм ОСОБА_1 п.п.2.3 «б», 12.1 ПДР України є безпідставним, адже визначає загальні засади поведінки водія під час керування транспортним засобом, які він в умовах дорожньої обстановки, що склалася 15.12.2017 року, виконав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 будь-яких порушень ПДР України, які б могли спровокувати виникнення аварійної ситуації та створити небезпеку для руху водія ОСОБА_4, відсутність причинно-наслідкового звязку між його діями та наслідками, що настали, а також пошкодження транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_4

Згідно зі ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Приймаючи до уваги викладене, дослідивши зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.124, 245, 247 ч.1 п.1, 268, 280, 283, 287-289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілим протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко