Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/560/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 червня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Як встановлено постановою судді, згідно з протоколом серії БД № 106851 про адміністративне правопорушення, 29.09.2017 року о 23 год. 25 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Святошинська, 23А знаходився з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виразне тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, надмірна схвильованість. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду доповнень, просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу зазначеного вище правопорушення.

В обґрунтування вимог поданої скарги, скаржник посилається на те, що оскаржувана постанова є упередженою та постановленою без всебічного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, без дотримання вимог ст.ст. 245, 268, 280 КУпАП.

Зокрема, як зазначає у свої скарзі скаржникі, 29 вересня 2017 року, близько 23 год. 30 хв., він керував своїм автомобілем марки «Опель» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Святошинській у м. Києві, де його зупинив екіпаж патрульних УПП в м. Києві, роти № 5, батальйону № 3 у складі інспектора ст. лейтенанта ОСОБА_4 та інспектора лейтенанта ОСОБА_5, у яких він запитав про причину зупинки, на що вони йому повідомили, що не було увімкнене ближнє світло фар. Це викликало у нього здивування, оскільки в автомобілі, яким він керував увімкнення світла передбачено автоматично, але про це було складено протокол і у зв'язку з тим, що у нього не було ніякої можливості спростувати цей факт, він з ним погодився, після чого один із патрульних запитав у нього чи вживав він спиртні напої, і після того як він повідомив працівника поліції, що не вживав спиртних напоїв, йому зачитали якусь статтю з кодексу та не роз'яснивши її суті та його прав, запропонували пройти тест на предмет вживання алкоголю з чим він погодився, проте, як з'ясувалось, пристрою у поліцейських не виявилось, і згодом до екіпажу було доставлено якийсь прилад, що викликав у нього підозру в його походженні й технічній справності, так як сертифікат відповідності даного прибору був відсутній, і про це він заявив поліцейським, але не отримавши від них обґрунтованої відповіді, він відмовився від проходження тестування. Про зазначені вище обставини, як вказує апелянт, він вказав під час судового розгляду та для всебічного і об'єктивного розгляду справи, він звернувся до суду з клопотанням про виклик в якості свідків інспекторів УПП м. Києва та понятих, які ніби підтвердили факт його відмови проходження медичного освідування на стан алкогольного сп'яніння.

На думку апелянта, за даним розглядом справи, судом першої інстанції було порушено принцип досягнення об'єктивної істини, оскільки єдиним доказом, про вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП є протокол, який був складений працівниками УПП в м. Києві, та який не відповідає вимогам КУпАП та іншим нормативним актам, однак суд не надав належної оцінки даному документу.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що у своїх поясненнях він вказував суду першої інстанції на те, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський повинен був його проінформувати про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки у відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, та зазначає, що вказував суду на те, що був згоден пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, однак його пропозиція працівниками поліції була проігнорована і даний факт, під час судового розгляду не був спростований.

Також, у своїй скарзі скаржник вказує на не відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі серії БД № 106851 від 29 вересня 2017 року, зазначено, що він керував автомобілем марки Опель д.н. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП, однак саме формулювання викладене в протоколі не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки посилання в протоколі на те, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, не утворює об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки в кодексі не передбачено відповідальності за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння.

Крім того, на думку скаржника, в протоколі відсутнє посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за нібито вчинене ним адміністративне правопорушення, оскільки зазначена стаття містить шість частин та більше шести складів різних адміністративних правопорушень, проте інспектор поліції не вказав, яке саме адміністративне правопорушення з переліку, передбачених ст. 130 КУпАП він вчинив.

Зокрема, скаржник звертає увагу і на те, що в якості свідків в суді першої інстанції були допитані інспектори поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які вказали, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення, було ще складено акт огляду на стан сп'яніння, однак суду даний документ та копію відео із нагрудних камер відео фіксування не надали, а свідки, які викликались до суду, тричі не з'явились в судове засідання по причині повернення повісток.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на встановлені та наведені в оскаржуваній постанові обставини вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також докази того, що останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, суд апеляційної інстанції не може визнати оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, оскільки висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаного вище правопорушення не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та вимогах закону.

Зокрема, як прямо зазначено в оскаржуваній постанові вина ОСОБА_2 підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 відеозаписом реєстратора та поясненнями інспекторів поліції ОСОБА_5, ОСОБА_4

Разом з тим, наведені вище докази не можуть бути визнані достатніми та беззаперечними доказами того, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з огляду на таке.

У відповідності до вимог, передбачених п.п. 5, 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735), перед проведенням огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, який повинен проводитися в присутності двох свідків, поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд, як це прямо передбачено п. 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Між тим, як встановлено судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду, передбачений вказаною Інструкцією порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським та оформлення його результатів, в повному обсязі дотриманий не був, оскільки крім письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні об'єктивні докази, які б спростовували пояснення ОСОБА_2 про те, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, він не був проінформований про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу йому не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Тим, більше враховуючи ту обставину, що в письмових поясненнях свідків, зміст яких був завчасно надрукований на спеціальному бланкі, ці обставини відображені не були, а самі свідки, незважаючи на неодноразові виклики, як до суду першої, так і апеляційної інстанцій, для дачі пояснень, не з'явились.

Більш того, на диску з відеозаписом з відеореєстратора поліцейського, який міститься в матеріалах справи, взагалі відсутний запис, на якому було б видно, що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду, відповідно до встановленого порядку, на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки, так і закладі охорони здоров'я, а з двох файлів, які містяться на диску та мають розрив у часі майже 40 хвилин, лише на одиному файлі відображені події, пов'язані із зупинкою транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 на виникненням підозри у поліцейського, під час спілкування з водієм, що останній перебуває у стані алкогольного сп'яніння, після чого запис преривається до прибуття іншого екіпажа з приладом «Драгер».

Окрім цього, як прямо передбачено ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Тобто факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, зокрема приладу «Драгер», є безумовною підставою для проведення відповідного огляду в закладі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За таких обставин, письмові пояснення свідків, так само як і протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_2 не можуть служити належними та допустими доказами вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони, як окремо, так і в сукупності з іншими доказами, наявними у справі, на які суддя послався у своїй постанові, не містять в собі фактичних данних, які б, поза розумним сумнівом, дозволили спростувати доводи, наведені в апеляційній скарзі.

У зв'язку з вищенаведеним, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скарги ОСОБА_2 про те, що постанова судді про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не ґрунтується на вимогах закону та всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини, а також вимоги ст. 62 Конституції України про те, що будь-яке обвинувачення, в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, суд апеляційної інстанції, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою ОСОБА_2, вважає за необхідне вказану скаргу задовольнити; постанову суддіСвятошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року, відповідно доякої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Миколаєць І.Ю.