Дата документу 31.07.2018
Справа № 501/1392/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Журавля П.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

прокурора Кравченко А.М.,

представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2М,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, капітана державного підприємства «Служба капітану Іллічівського морського рибного порту», зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.ч.1,2 ст.172-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області із Національного агентства з питань запобігання корупції надійшли протоколи про адміністративні правопорушення за номерами: №34-04/150, №34-04-151, №34-04-152, №34-04-153,№34-04-154,№34-04-155,що до ОСОБА_2

Судом за зазначеними протоколами були відкриті провадження: №3/501/496/18, №3/501/497/18, №3/501/498/18, №3/501/500/18, №3/501/501/18. Постановою судді зазначені провадження обєднані в одне провадження за номером 3/501/496/18.

Провадження було призначене до розгляду на 14.06.18 о 9 годині, 23.07.2018 о 14 годині, і на сьогодні. Перші два судові засідання були перенесені за клопотанням представника правопорушника.

Із протоколів вбачається, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, а саме: виконуючи обовязки капітана Іллічівського морського рибного порту державного підприємства «Служба капітана Іллічівського морського рибного порту», будучи посадовою особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 10.04.2017 у приміщенні державного підприємства «Служба капітана Іллічівського морського рибного порту» за адресою: ТОВ «ІМРП», м. Чорноморськ, 5, Одеська область, реалізовуючи повноваження курівника державного підприємства «Служба капітана Іллічівського морського рибного порту» щодо матеріального заохочення працівників підприємства, не повідомив орган управління майном Державне агентство рибного господарства України про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час підписання та прийняття наказу від 10.04.2017 № 37 Про преміювання працівників з нагоди свята Великодня, наказу № 67 від 07.07.2017 року преміювання праці з нагоди дня рибалки, наказу № 76-1 від 21.08.2017 року, Про преміювання працівників з нагоди дня незалежності, у тому числі і себе ,та вчинив дії щодо підписання та прийняття цих наказів, чим порушив вимоги пунктів 1 і 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того на думку особи, яка складала зазначені протоколи, ОСОБА_2М вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 172-7 КУпАП, а саме: виконуючи обовязки капітана Іллічівського морського рибного порту державного підприємства «Служба капітана Іллічівського морського рибного порту», будучи посадовою особою, на яку поширюється дія Закону України «про запобігання корупції»,10.04.2017 у приміщенні державного підприємства «Служба капітана Іллічівського морського рибного порту» за адресою ТОВ «ІМРП», м. Чорноморськ, 5, Одеська область, реалізовуючи повноваження курівника державного підприємства «Служба капітана Іллічівського морського рибного порту», щодо матеріального заохочення працівників підприємства, не повідомив орган управління майном Державне агентство рибного господарства України про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час підписання та прийняття наказу від 10.04.2017 № 37 Про преміювання працівників з нагоди свята Великодня, наказу № 67 від 07.07.2017 року преміювання праці з нагоди дня рибалки, наказу № 76-1 від 21.08.2017 року, Про преміювання працівників з нагоди дня незалежності, у тому числі і себе, та вчинив дії щодо підписання та прийняття цих наказів, чим порушив вимоги пунктів 1 і 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

В судовому засіданні прокурор заявив, що всі провадження необхідно обєднати в одне правопорушення і розглянути його, як одне провадження, підтримав викладене в протоколах і просить накласти на ОСОБА_2 стягнення, у вигляді штрафу в рамках санкції ст.172-4 частини 1 і 2 КУпАП Прокурор не навів суду обґрунтувань винуватості ОСОБА_2

ОСОБА_2 та його представник заперечували проти викладеного в протоколах ,вважають, що є недоведеним факт наявності конфлікту інтересів у ОСОБА_2М при підписанні наказів №37 від 10.04.2017, №67 від 07.07.2017 і №76-1 від 21.08.2017 р. Крім того вважають, що сплинули строки для накладання адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення сторін судового процесу, дослідивши надані суду матеріали суд дійшов до наступного:

За змістом диспозиції ч.1 ст. 172-7 КУпАП, відповідальність в даному випадку настає за неповідомлення у встановлених законом порядком та випадках про наявність неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечністьміж приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У статті 1 згаданого закону України «Про запобігання корупції» надається визначення понять, зокрема, приватного інтересу, потенційного. Так приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином для встановлення факту реального конфлікту інтересів слід, по-перше, встановити що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням,а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на обєктивність та неупередженість рішення чи дій.

Отже, на підставі такого визначення понять можна зробити висновок,що навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими чи представницькими повноваженнями обовязковими є встановлення можливості впливу такої суперечності на обєктивність і неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання представницьких чи службових повноважень.

При цьому конфлікт має бути реальним(очевидним) і передбачуваним. Так конфлікт інтересів має місце тоді коли вказана суперечність фактично вплинула або могла вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих йому повноважень.

Для встановлення наявності факту прийняття рішень,вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність,для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів має встановити наявність обовязкової сукупності таких юридичних фактів як:

1.Наявність у правопорушника факту приватного інтересу,який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2.Наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме така суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішень.

3.Наявність повноваження на прийняття рішення;

4.Наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на обєктивність або не упередженість рішення;

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

У складених протоколах конкретно не відображена наявність приватного інтересу, суперечність між приватним і службовим повноваженням із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв вплив на прийняття рішення, а мається лише посилання на трудові відносини ОСОБА_2, який є керівником державного підприємства «Служба капітана Іллічівського морського рибного порту» та реалізовував свої повноваження щодо видачі наказів,видання та підписання яких прямо передбачене вищезгаданим наказом про його тимчасове призначення. Зазначене спростовує факт виникнення реального конфлікту інтересів, у ОСОБА_2, під час підписання наказів, відповідно і не виникає обовязку повідомлення про нього.

Видача будь-якого наказу само по собі не є складовою обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП України.

Реалізовуючи свої повноваження що до керівництва державним підприємством ОСОБА_2М у період визначений наказом від 10.03.2017 №10-К підписував накази адміністративно-господарського, організаційно-розпорядчого, в тому числі фінансового характеру. При цьому видання наказів здійснював не на власний розсуд, а керуючись умовами Колективного договору. Положеннями про преміювання та відповідною запискою інспектора з кадрів.

Крім того усі накази під час підписання яких, на думку уповноваженої особи НАЗК, у ОСОБА_2М виник реальний конфлікт інтересів, не мають індивідуально-визначеного характеру. Розпорядча частина згаданих наказів містить формулювання загального характеру, а саме: «примірювати всіх працівників підприємства в розмірі 50% від посадового окладу».

Висновок особи, яка складала про те, що ОСОБА_2 маючи приватний інтерес, здійснив преміювання себе, хоча не міг обєктивно оцінити особистий внесок у загальний інтерес, є таким, що обєктивно не відповідає обставинам справи. Видавши накази про преміювання усіх працівників з однаковим для кожного з них розміру від посадового окладу ОСОБА_2 фактично, реально не надав оцінки особистому внеску жодному з працівників підприємства, в тому числі себе. Накази ОСОБА_2 видані не індивідуально на особисту користь, а стосувались усіх працівників підприємства в цілому.

Вищевикладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_2 чітко сформульованого приватного інтересу.

З обєктивної сторони склад правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП характеризується наявністю реального конфлікту інтересів та вчиненням дій в умовах реального конфлікту інтересів. Відповідні обставини підлягають безумовному встановленню як при складанні протоколу так і при розгляді справи.

За змістом ст. 172-7 КУпАП України субєктивна сторона адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих мотивів. Особа, яка вчинила корупційне діяння ,усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у звязку з цим певні матеріальні блага.

Положенням ст.9 КУпАП України, передбачено, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Субєктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 і ч.2 ст. 172-7 КУпАП України характеризується наявністю вини в формі прямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність неможливе, оскільки, як зазначалось вище, повинен вбачатися приватний інтерес.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Такий системний аналіз правових норм, які регулюють питання корупційних правопорушень свідчать про те, що багато дій є прямим обовязком державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, тому слід врахувати, що такі дії належать до корупційних правопорушень лише за умови, що вчинені з метою одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг, в тому числі і на користь третіх осіб. За відсутності такої мети, в тому числі і за недоведеністю такої мети відповідними доказами, протокол про вчинення корупційного правопорушення за ст. 172-7 КУпАП складений не може бути, а справа за таке діяння, що надійшла до суду, має бути закрита за відсутністю складу.

Протоколи про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, складені відносно ОСОБА_2М не містять доказів того, що накази про преміювання видавались ним з метою особистого незаконного одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг, в тому числі і на користь третіх осіб.

Висновок уповноваженої особи, яка складала протоколи, про наявність суперечностей між приватним інтересом ОСОБА_2 та його службовими повноваженнями під час видачі наказів про преміювання, ґрунтується на припущеннях, не підтверджується жодним доказом в розумінні ст. 251КУпАП України.

Матеріали справи не містять будь-яких даних, які б свідчили про спричинення чи настання можливості спричинення шкоди чи порушення інтересів держави, громади або окремої особи. Відсутність будь-яких фактичних даних, які б з достовірністю свідчили про наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_2 та його службовими повноваженнями в момент видання наказів, тому доводи викладені в протоколі про наявність в діях ОСОБА_2 та його службовими повноваженнями в момент видання наказів, тому доводи викладені в протоколі про наявність в діях ОСОБА_2 кваліфікуючих ознак адміністративного корупційного правопорушення за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП є безпідставними.

Враховуючи вище сказане, вважаю ,що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки складу корупційного правопорушення, тобто наявна відсутність ознак обєктивної та субєктивної сторони складу правопорушення, оскільки він, видавши накази, виконав свої прямі функціональні обовязки, корисливого чи іншого інтересу не мав і не надавав такого інтересу третім особам та не мав будь-якого умислу на заподіяння шкоди державі.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_2М відсутній склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.ч.1, ст. 172-7 КУпАП.

Щодо строків накладання адміністративного стягнення. Із матеріалів доданих до протоколів ,вбачається що в НАЗК, про «корупційні» дії ОСОБА_2М було відомо уже 26.02.2018 року (т.1 а.с. 25).

Відповідно до ч.3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14,212-15,212-21 цього Кодекс, може бути накладене протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на моменту розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статтею 38 цього кодексу.

Строк накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_2М сплив 26.05.2018 року, а протоколи до суду надійшли 29.05.2018 року( т.1 а.с. 130).

Суд звертає увагу на те, що до протоколів: №34-04/15,№34-04/152,,№34-04/153, №34-04/154, №34-04/155, долучені ксерокопії документів-доказів, але належним чином не завірені.

Керуючись ст.ст. 247, 270, 283, 284 КУпАП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрити у звязку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 і 2 ст. 172-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її представником, захисником або може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів, з дня винесення постанови, до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Журавель П.І.

Строк предявлення постанови до виконання

згідно Закону України „Про виконавче провадження

Постанова набрала чинності з «___»________2018 р.