АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/1600/18Суддя 1 інстанції Ніколенко Д. М.
Номер провадження 33/774/180/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

31 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 дня у м.Кривому Розі, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

При обставинах, зазначених у постанові, водій ОСОБА_2 09 квітня 2018 року о 21-45 год. по вул.Мальовничій біля будинку №48 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну постанови, зі звільненням його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Також ОСОБА_2 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, ОСОБА_2 посилається на те, що цей строк ним пропущений з поважної причини, оскільки справу розглянуто за відсутності його та захисника, а копія постанови йому не вручалася, її копію він отримав в суді лише 11 липня 2018 року, та 17 липня 2018 року подав до суду апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає, щиро кається та обіцяє в подальшому такого не допускати. Разом з цим, не погоджується з постановою в частині застосування до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, оскільки, на його думку, суд не встановив ряд обставин, які мають значення для прийняття правильного та законного рішення, чим порушив норми матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд не врахував те, що він не має постійного місця роботи та доходу, у зв'язку з чим підробляє водієм в різних організаціях і це є єдиним джерелом доходів, а також те, що на його утриманні знаходиться хворий батько ОСОБА_4 - інвалід 3-ї групи, який за станом здоров'я потребує догляду та постійних перевезень транспортом. Акцентує увагу на тому, що вчинив правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання та збігу тяжких сімейних обставин, пов'язаних з його цивільною дружиною ОСОБА_5 через її побиття невідомим чоловіком, а також відсутність від його дій тяжких наслідків для інших осіб, те, що раніше до відповідальності не притягувався, позитивну характеристику за місцем мешкання, й зазначає, що, на підставі ст.22 КУпАП, підлягає звільненню від відповідальності, обмежившись усним зауваженням у зв'язку з малозначністю вчиненого.

Окрім того, звертає увагу на те, що не згоден із висновком суду про навмисне затягування розгляду справи, так як своєчасно подавав заяви про відкладення судового розгляду з обґрунтуванням причин, які є поважними: зайнятість захисника 29 травня 2018 року у кримінальному провадженні, та його перебуванням 31 травня 2018 року на лікарняному, що судом було проігноровано. ОСОБА_2 наголошує, що суд, розглянувши справи без його участі позбавив його права на захист, оскільки позбавив можливості дати пояснення, подати докази, заявити клопотання.

Суд, вислухавши ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, які кожен окремо, підтримали доводи клопотання та апеляційної скарги й наполягали на їх задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи видно, що оскаржувана постанова винесена 31 травня 2018 року, копія постанови отримана ОСОБА_2 11 липня 2018 року, а апеляційна скарга і клопотання про поновлення пропущеного строку подані 17 липня 2018 року (а.с.27, 28-29).

Враховуючи, що ОСОБА_2 і його захисник ОСОБА_3 при розгляді справи судом першої інстанції присутніми не були, копію постанови ОСОБА_2 отримав лише 11 липня 2018 року, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає необхідним задовольнити клопотання і поновити строк на оскарження цієї постанови, а апеляційну скаргу розглянути по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Так, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 101932 від 09.04.2018 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП, та згідно якому 09 квітня 2018 року о 21-45 год. по вул. Мальовничій біля будинку №48 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.1).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вбачається, що 09 квітня 2018 року водій ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп'яніння (а.с.2)

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, також підтверджується й відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, який містить фіксацію обставин виявлення працівниками патрульної поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 по вул. Мальовничій біля будинку №48 в м. Кривому Розі та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, у зв'язку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку (а.с.5).

Підстави ставити під сумнів наведені докази вини ОСОБА_2 відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, не заперечуються ОСОБА_2 в поданій апеляційній скарзі та підтверджені ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, й є доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення ПДР України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п.2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що, суд, розглянувши справу за його відсутності, порушив право на захист, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими виходячи з такого.

Так, судовийрозгляд справи, призначений на 25 квітня 2018 року згідно протоколу, не відбувся через неявку особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, тому розгляд відкладено на 29 травня 2018 року, який знову не відбувся у зв'язку із заявленими стороною захисту клопотаннями про відкладення справи через зайнятість захисника у іншій справі. Справу розглядом відкладено на 31 травня 2018 року, про що учасники процесу були належним чином повідомлені, але в судове засідання знову не з'явились, що судом першої інстанції було розцінено, як умисне затягування розгляду справи з метою уникнення від відповідальності через сплив строків накладення адміністративного стягнення та справу, у відповідності до положень ст.268 КУпАП, розглянуто без участі ОСОБА_2 та його захисника, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2 своїм правом на участь у розгляді справи не скористався навмисно, у зв'язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 і його захисника, тому порушень норм процесуального права, зокрема, права особи, яка притягається до відповідальності, на захист, які б могли бути підставою для зміни або скасування постанови, не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення, суд дотримався вимог ст.ст.30,33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_2, ступеню його вини та інших обставин справи.

Твердження апеляційної скарги про те, що при призначенні йому адміністративного стягнення судом не обґрунтовано обрано вид та розмір стягнення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Доводи ж скарги ОСОБА_2 про можливість застосування до нього ст.22 КУпАП та звільнення від адміністративної відповідальності за малозначності правопорушення не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки вчинене ним правопорушення не можливо визнати таким, так як це правопорушення становить велику суспільну небезпеку та є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.

У контексті вищенаведеного, суд приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування, за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, як необґрунтовану.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- Цимбалюка М.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавлянням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко