Справа № 206/2789/18
Провадження № 3/206/1078/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кушнірчука Р.О., при секретареві Соловйовій О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ПАТ «Інтерпайп», що мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Попудренка, буд. 34, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2018 року о 03 годині 05 хвилини в м. Дніпрі по вул. 20 річчя Перемоги, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Nexia з ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, а саме п. 2.5 згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що в стані наркотичного спяніння він не перебував. Стверджував, що під час складання протоколу свідки присутні не були та він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння. Також вважає його зупинку незаконною, оскільки інспекторами патрульної поліції причини йому не повідомлялись.

Вислухавши пояснення правопорушника, дослідивши письмові матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння (п. 2.5).

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, а тому порушив саме п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не дивлячись на невизнанням своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №174341 від 10 травня 2018 року, рапортом інспектора поліції, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які зазначили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння в спеціалізованому медичному закладі.

Крім того, в судовому засіданні було оглянуто відеоматеріали з нагрудних відеореєстраторів співробітників патрульної поліції з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Nexia, д.н. НОМЕР_1, а після зупинки та під час спілкування з працівниками поліції у нього дійсно вбачаються ознаки наркотичного спяніння, такі як порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. На відеозапису також зафіксовано, як ОСОБА_1 на пропозицію інспектора поліції відмовляється від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі в присутності двох свідків.

Більш того, зафіксовані на відеозапису з нагрудних відеореєстраторів події, які мали місце 10 травня 2018 року, за своїм змістом та суттю переконують незалежного спостерігача в безперечному перебуванні ОСОБА_1 у стані наркотичного спяніння та намаганні останнього уникнути передбаченої законом відповідальності.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Відтак, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважаю їх допустимими і достовірними та приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України та відповідно, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів правопорушника ОСОБА_1 з приводу того, що інспектором поліції не було повідомлено про причину зупинки його транспортного засобу, то суд до цих тверджень відноситься критично, оскільки з наданого працівниками поліції відеозапису вбачається, що інспектор неодноразово повторює та наголошує на тому, що причиною зупинки було недостатнє освітлення заднього номерного знаку. Зазначені обставини, в силу ст. 35 Закону України № 580-VIII «Про національну поліцію», дають підстави для зупинення транспортного засобу, а тому в діях працівників поліції суд не вбачає порушення вимог діючого законодавства.

Твердження ОСОБА_1 щодо відсутності під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідків та того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння також спростовуються тим же відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів, з яких чітко вбачається, що працівниками поліції було запрошено двох свідків в присутності яких водій відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі.

Надані ОСОБА_1 в судовому засіданні письмові пояснення свідка ОСОБА_4, яка нібито з його слів перебувала в той час з ним у машині та підтверджує факт його тверезого стану, суд не приймає як допустимий доказ, який би виправдовував останнього, оскільки вказаний свідок не надавала відповідних пояснень безпосередньо суду, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень не попереджалась, а сам ОСОБА_1 повідомив в судовому засіданні про те, що вказаний свідок до суду не буде зявлятися.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 зводяться до його бажання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд враховує, що керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння є грубим, небезпечним та досить поширеним правопорушенням, ступінь вини правопорушника, його особистість, а також безальтернативність покарання, а тому вважає за необхідне накласти штраф на водія у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником в установу банку України не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, яка стягує з правопорушника: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О.Кушнірчук