ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 липня 2018 рокуСправа №: 695/1624/18
Номер провадження 3/695/944/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2018 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Степченка М.Ю.

при секретарі Розпутній І.Г.

з участю прокурора: Лук`яненка А.В.

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдата військової частини НОМЕР_1 , водій-електрик, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інн: НОМЕР_2
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП ,-
ВСТАНОВИВ:
15.08.2016 ОСОБА_1 з Міністерством оборони України в особі військової частини-польова пошта НОМЕР_3 уклав контракт про проходження громадянами У країни військової служби у Збройних Силах У країни.

Згідно наказу ТВО першого заступника начальника Генерального штабу ЗС України солдат ОСОБА_1 призначений водієм-електриком контрольно-перевірочної обслуги відділення технічного обслуговування та ремонту військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №103 від 11.05.2018 солдат ОСОБА_1 призначений до вибуття у відрядження до Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил (до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та беруть безпосередню участь в операції об`єднаних сил), з метою виконання службових (бойових) завдань з 12 травня 2018 року.

11.05.2018 о 14 год. 05 хв. під час загального шикування військовослужбовців зазначений наказ був доведений до осіб, які вибувають у відрядження, у тому числі і до ОСОБА_1 . Будучи ознайомлений з наказом про вибуття у відрядження ОСОБА_1 демонстративно відмовився поставити свій підпис про доведення наказу та отримати документи на відрядження.

Незважаючи на вимогу ч. 3 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовець повинен беззастережно виконувати накази командирів (начальників), ОСОБА_1 відмовився виконувати доведений йому в порядку ч. 2 ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, наказ командира (начальника), тобто законну вимогу командира (начальника), та не вибув у відрядження.

Згідно рапорта від 14.05.2018 командира військової частини НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_2 солдат ОСОБА_1 не прибув у відрядження для подальшого проходження військової служби.

Викладене свідчить про відмову від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду військовослужбовцем солдатом

ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, у порушення статутних вимог, недбало поставився до виконання покладених на нього обов`язків військової служби, категорично відмовився від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду, а саме: вибути у відрядження 12.05.2018р. до Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил (до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та беруть безпосередню участь в операції об`єднаних сил), з метою виконання службових (бойових) завдань, чим заподіяв шкоду охоронюваним законом інтересам військової служби, яка виявилась у підриві бойової готовності підрозділу, невиконанні обов`язків військової служби, зухвальством, винятковим цинізмом, поданням негативного прикладу для інших військовослужбовців та порушенні військової дисципліни у зв`язку з чим вчинив відмову від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.
Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що не зміг відбути у відрядження в зв`язку з сімейними обставинами, оскільки повинен доглядати за донькою, так як він проживає окремою сім`єю, про що останній пояснював командиру ОСОБА_3 . Але на це ніхто не реагував і далі відправляли його у відрядження. ОСОБА_1 надавав свідоцтво про народження дитини та довідку про перебування у цивільному шлюбі. При складанні протоколу він присутній не був, а пояснення писав у військовій частині чому не відбував у відрядження, але йому надали відповідь, що недостатньо документів. У судовому порядку останній не оскаржував дії командування частини.
У судовому засіданні захисник правопорушника ОСОБА_1 ОСОБА_4 пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення складений неналежним чином та не може слугувати доказом. Він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Жодних відміток, що ОСОБА_1 роз`яснені його права немає.
Прокурор Лук`яненко А.В. просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за відмову від виконання законних вимог командира (начальника). Зазначив, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, оскільки отримавши наказ не вибув у відрядження. ОСОБА_1 була надана можливість ознайомитись з протоколом про адміністративне правопорушення, але він відмовився, тут же йому була вручена копія. ОСОБА_1 був повідомлений про те, що на нього складений протокол. Протокол був складений 31.05.2018р. у м. Черкаси.
Суд, заслухавши особу, що притягується до адмінінстративної відповідальності, захисника, прокурора, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціювання національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

У такий спосіб, з моменту видання указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1126-УІІ від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до положень нормативно-правових актів, які регламентують порядок проходження військової служби, військовослужбовці виконують обов`язки військової служби цілодобово, окрім випадків, відповідно до яких військовослужбовці тимчасово звільняються від виконання обов`язків військової служби (відпустка, перебування на лікуванні тощо).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Відповідно до ст. ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Відповідно до ст. ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом добового (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою часті тою. якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Отже вважає, що гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, як відмова від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.
Винність ОСОБА_1 стверджується зібраними по справі доказами:
копією контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посаді осіб рядового складу;
копією витягу з наказу № 103 від 11.05.2018р. командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про вибуття у відрядження;
копією наказу № 240 від 03.04.2018р.про призначення адміністрації зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 ;
письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;
копією рапорту від 14.05.2018р. про неприбуття у відрядження ОСОБА_1
копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування»;
копією акту службового розслідування від 21.05.2018р.;
протоколом про адміністративне правопорушення № 28 від 31 травня 2018 року.
Зі службової картки військовослужбовця ОСОБА_1 вбачається, що він схильний до порушення військової дисципліни.
Згідно ст. 34 КУпАП, обставин, що пом`якшують відповідальність суд не встановив.
Згідно ст. 35 КУпАП, обставин, які обтяжують відповідальність суд не встановив.
Також суд зазначає, що ОСОБА_1 було в судовому засіданні роз`яснено його права та ознайомлено з протоколом. При цьому вимоги до протоколу, передбачені ст. 256 КУпАП, особою, що складала протокол дотримані належним чином, в тому числі і фіксація відмови ОСОБА_1 від ознайомлення з протоколом.
Приймаючи до уваги обставини вчинення правопорушення, особу винного, суд вважає, що до нього слід застосувати стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», передбачено справляння судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати що становить 352,40 грн.

Керуючись ст. 172-10,283,284 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 285 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4845,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн. Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя М.Ю. Степченко