Справа № 369/4212/18 Головуючий у І інстанції Омельченко М. М.
Провадження № 33/780/699/18 Доповідач у 2 інстанції Слива Ю. М.
Категорія 138 23.07.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Слива Ю.М., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, захисника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 06.04.2018 року о 7:40 годині на 20 км а/д Київ-Одеса в межах Києво-Святошинського району Київської області, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_1 (власник ТОВ «Озерна-Агро», розташоване в с. Озерна Білоцерківського району Київської області по вул. Липки, 2), рухаючись в напрямку м. Одеси, при перестроюванні не надала перевагу в русі автомобілю «Hundai Tucson», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, що рухався в тій смузі руху, на яку водій ОСОБА_2 мала намір перестроїтися, та скоїла зіткнення з вказаним транспортним засобом, після чого автомобіль «Hundai Tucson», д/н НОМЕР_2, виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Tiida», д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4 В результаті ДТП транспортні засоби - автомобілі «Hundai Tucson», д/н НОМЕР_2, «Nissan Tiida», д/н НОМЕР_3, та «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_1, отримали механічні пошкодження.

На вказану постанову суду, захисник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову незаконною та необґрунтованою через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Суд залишив поза увагою пояснення ОСОБА_2, в яких вона заперечувала свою вину у вчиненні ДТП та вважала винним водія автомобіля «Hundai Tucson» ОСОБА_5, який при дотриманні вимог дорожніх знаків мав технічну можливість попередити зіткнення автомобілів. Проігноровано судом і клопотання про визначення фактичного місця ДТП, обмежувальних та попереджувальних дорожніх знаків, які були встановлені на ділянці дороги, де сталася ДТП, при цьому вказано у постанові про їх відсутність, оскільки їх наявність не зазначена поліцейським при складанні схеми ДТП. Також, не в повному обсязі проаналізовано протокол про адміністративне правопорушення, в якому не наведено жодного результату дослідження, який би підтверджував висновок щодо дій ОСОБА_2, які стали причиною наїзду на її автомобіль, автомобілю «Hundai Tucson», який рухався на великий швидкості та в подальшому здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan Tiida». Окрім цього, в ході судового розгляду, не встановлено жодних фактичних даних, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_2 об'єктивної сторони порушення нею саме п.п.2.3. «б», 10.1, 10.3 ПДР України. Одночасно, захисник звертає увагу на посилання суду щодо відсутності порушень ПДР України в діях водія автомобіля «Hundai Tucson», та вважає, що такі висновки суду є неприпустимими, оскільки наявність його вини в порушенні ПДР, які б знаходилися в причинному зв'язку з наявною ДТП повинно розглядатися в іншому судовому засіданні, при наявності складеного на нього протоколу. Тому просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, захисника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, суд першої інстанції правомірно врахував, що винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 порушила вимоги п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 10.3 ПДР України.

Згідно з п.п. «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 10.3 ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

З пояснень водія ОСОБА_2 видно, що 06.04.2018 року вона рухалась за кермом автомобіля «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_1, по трасі Київ-Одеса в напрямку м. Жашків зі швидкістю 50-60 км/год. Проїжджаючи поворот на населений пункт с. Віта Поштова, перед нею виїхав автомобіль, який не створював небезпеки, але рухався повільно, у зв'язку з чим вона понизила швидкість до 20 км/год та вирішила перестроїтися в ліву смугу руху. Перед поворотом на с. Віта Поштова були встановлені знаки обмеження швидкості до 50 км/год, обгін заборонено та звуження дороги зліва. Зміщуючись вліво, вона бачила автомобіль «Hundai Tucson», який рухався без включених вогнів ближнього світла. Розраховуючи, що вказаний транспортний засіб рухався в межах обмеження швидкості, продовжила свій маневр, який вважала безпечним. Вважає, що зіткнення з автомобілем «Hundai Tucson» відбулось у зв'язку з перевищенням водієм вказаного транспортного засобу швидкісного режиму.

З пояснень водія ОСОБА_5 вбачається, що він рухався в крайній лівій смузі трасою Київ-Одеса в напрямку в м. Києва за кермом автомобіля «Hundai Tucson», д/н НОМЕР_2, зі швидкістю 60 км/год. Обмежувальних знаків встановлено не було. Раптово перед ним з крайньої правої смуги, пересікаючи середню смугу та смугу, в якій рухався ОСОБА_5, виїхав автомобіль «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_1, у зв'язку з чим він застосував екстрене гальмування, взявши лівіше. Проте уникнути зіткнення не вдалось, від зіткнення з вказаним транспортним засобом його відкинуло на зустрічну смугу, де він зіткнувся з автомобілем «Nissan Tiida», НОМЕР_3.

На підтвердження таких пояснень представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 надав суду відео з відеореєстратора, з якого вбачається, що дійсно автомобіль «Volkswagen Tiguan» виїжджає з повороту та намагається різко перестроїтися з правої крайньої смуги в крайню ліву, після чого відбувається зіткнення в крайній лівій смузі з автомобілем «Hundai Tucson».

З пояснень водія ОСОБА_4 суду видно, що він правил дорожнього руху не порушував, а зіткнення відбулось миттєво у смузі руху, в якій він рухався, у зв'язку з виїздом із зустрічної смуги автомобіля «Hundai Tucson», д/н НОМЕР_2.

Зі схеми місця ДТП, підписаної водіями, з'ясовано, що автомобіль «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_1, рухався з крайньої правої в крайню ліву смугу руху, автомобіль «Hundai Tucson», д/н НОМЕР_2, - в крайній лівій смузі, зіткнення автомобілів«Volkswagen Tiguan» та «Hundai Tucson» відбулось в смузі руху водія автомобіля «Hundai Tucson». До зіткнення автомобіль «Hundai Tucson», д/н НОМЕР_2, гальмував. Дорожні знаки, які б обмежували швидкість руху на ділянці, де трапилась ДТП, відсутні.

Оскільки ОСОБА_2 при перестроюванні не надала перевагу в русі автомобілю «Hundai Tucson», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, що рухався в тій смузі руху, на яку вона мала намір перестроїтися, скоїла зіткнення з вказаним транспортним засобом, після чого автомобіль «Hundai Tucson», д/н НОМЕР_2, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Tiida», НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність в її діях ознак порушень, передбачених пп. «б» п. 2.3, п. 10.1, 10.3 ПДР України.

Доводи апеляції про те, що винним у даному ДТП є інший учасник дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5, оскільки він рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху, що підтверджується висновком автотехнічного дослідження, суд вважає такими, що не можуть вплинути на законність оскаржуваного рішення.

Так, саме ОСОБА_2, здійснюючи перестроювання, повинна дати дорогу транспортним засобам, що рухались в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтися, у тому числі й автомобілю «Hundai Tucson», який рухався під керуванням водія ОСОБА_5

Водій ОСОБА_5В., рухаючись по головній дорозі, не зобов'язаний був враховувати можливість грубого порушення ПДР іншим водієм, він не передбачав і не мав можливості передбачити, що автомобіль, яким керувала ОСОБА_2, не надасть дорогу і не пропустить його автомобіль. Відповідно до п. 1.4 ПДР України він вправі був розраховувати, що водій ОСОБА_2, здійснюючи перестроювання, надасть йому дорогу для безпечного руху. Тому в причинному зв'язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, перебувають лише дії водія ОСОБА_2

Крім того, виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень учасників процесу на водія ОСОБА_5 навіть не було складено протокол про адміністративне правопорушення.

За даних обставин, вказані доводи можуть бути перевірені судом у разі складання на вказану особу протоколу про адміністративне правопорушення.

З цих же підстав, а саме: що протоколів на водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не складено, апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції висновки про те, що порушень ПДР у діях водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2018 року слід змінити.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Виключити з мотивувальної частини оскаржуваної постанови посилання суду на те, що в діях водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 порушень ПДР не встановлено.

В іншій частині постанову слід залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива