Справа № 263/3752/18
Провадження № 3/263/1160/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суду міста Маріуполя Донецької області

у складі головуючого судді: Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

сторін адміністративного провадження:

прокурора Циря О.С.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючої, одруженої, маючої малолітню дитину, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Як вбачається з протоколу від 27 березня 2018 року № 268 ОСОБА_1 09 червня 2016 року була призначена на посаду начальника відділу фінансового забезпечення бухгалтерського обліку головного бухгалтера управління поліції охорони в Донецькій області. Відповідно до наказу управління поліції охорони в Донецькій області Національної поліції України від 15 січня 2018 року № 2 о/с ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням. Згідно з посадовою інструкцією начальника відділу фінансового забезпечення бухгалтерського обліку головного бухгалтера управління поліції охорони в Донецькій області ОСОБА_1 наділена адміністративно-господарськими та організаційно розпорядчими функціями.

ОСОБА_1, будучи відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», за договором купівлі-продажу від 21 лютого 2017 року № 1441/2017/339725 придбала автомобіль марки «Kia Sportage», 2012 року випуску, загальною вартістю 390 599,60 грн. та не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, чим порушила вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що 21 лютого 2017 року вказаний автомобіль їй подарував чоловік, який працює начальником відділу у ТОВ «Метінвест». Указаний автомобіль вона задекларувала у щорічній декларації.

Захисник ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що машина придбана за кошти чоловіка ОСОБА_1, умислу приховати купівлю автомобіля остання не мала, оскільки відомості про обєкти набутої нерухомості відображені у щорічній декларації за 2017 рік, у неї відсутня мета його приховування, за місцем роботи їй не розяснювали обовязок протягом 10 днів повідомляти про такі зміни і вона добросовісно вказала про них у декларації.

Прокурор підтримав позицію, яка викладена у протоколі про адміністративні правопорушення та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням штрафу.

Частиною 2 статі 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Субєктом правопорушень у цій статті відповідно до примітки є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого обєкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, є субєктами, на яких поширюється дія цього Закону.

ОСОБА_1 09 червня 2016 року призначена на посаду начальника відділу фінансового забезпечення бухгалтерського обліку головного бухгалтера управління поліції охорони в Донецькій області.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права є субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є субєктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією.

Частиною 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Так, ОСОБА_1 ставиться у провину несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, тобто правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 09 червня 2016 року по 15 січня 2018 року працювала на посаді начальника відділу фінансового забезпечення бухгалтерського обліку головного бухгалтера управління поліції охорони в Донецькій області. 21 лютого 2017 року № 1441/2017/339725 ОСОБА_1 придбала автомобіль марки «Kia Sportage», 2012 року випуску, загальною вартістю 390 599,60 грн. та його наявність вказана лише у щорічній декларації за 2017 рік.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для встановлення наявності у діях особи ознак відповідного адміністративного правопорушення, суд враховує вимоги ст. 9 КУпАП, відповідно до якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об'єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме: прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про наявність у діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП визначається умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З урахуванням положень ст. 1 Закону № 1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на неправдиве подання такого повідомлення.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень Конституції України суд має керуватися принципом верховенства права.

У правовій позиції, сформованій у Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш мякого покарання, підкреслюється, що розуміння права в контексті верховенства права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, є одним із загальнолюдських вимірів права. Конституційний Суд України наголошує на тому, що зазвичай справедливість розглядається як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідність злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення. Покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Розяснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року № 3 не містить розяснень щодо необхідності повідомляти про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування у разі відображення цієї інформації у наступній декларації цього субєкта декларування, що охоплює відповідний звітний період (наприклад, у наступній щорічній декларації, яка охоплює звітний рік, у якому відбулися суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування).

В своїх запереченнях ОСОБА_1 вказувала на те, що умислу приховати купівлю автомобіля вона не мала, оскільки нею внесені достовірні відомості у щорічну декларацію за 2017 рік про набуття у власність автомобіля, а отже вона не мала на меті уникнення фінансового контролю за придбаним майном і у неї були відсутні мотиви та бажання вчинити порушення закону.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували вказану позицію матеріали справи не містять.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення указаного адміністративного правопорушення.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутня субєктивна сторона, а відповідно і склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю, у зв'язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 36, ч. 2 ст. 172-6, 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя О.М. Музика