Справа № 358/146/18 Головуючий у І інстанції Корбут В. М.
Провадження № 33/780/571/18 Доповідач у 2 інстанції Ігнатюк О. В.
Категорія 138 07.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю правопорушника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 23 травня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 23 травня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, пенсіонера,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

провадження у справі закрите у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він, 30 січня 2018 року, о 14 годині 40 хвилин, по вул. Святогірській в м. Богуслав Київської області, керуючи автомобілем «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі з двохстороннім рухом за відсутності дорожньої розмітки, в порушення вимог п.п. 11.3, 11.4 ПДР України, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, чим допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2101» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження у справі суддя місцевого суду указав на закінчення на момент розгляду справи у суді строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи були з'ясовані не повно. Указав на те, що зібрані у справі докази, свідчать про відсутність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема зазначив, що судом не було враховано, що водій ОСОБА_3 перетнув умовно розділову лінію і зіткнення транспортних засобів відбулось на його смузі руху. Вказав, що судом також не були враховані погодні умови, оскільки дорога не була повністю очищена від снігу, що призвело до того, що він не міг триматися правої сторони дорожнього руху. Крім того, зазначив, що водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом який був оснащений зношеною літньою гумою. Просив указану постанову скасувати.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначив, що доводи апеляційної скарги правопорушника є безпідставними, оскільки не мають жодного належного та допустимого доказу на їх підтвердження, крім того вони повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також показаннями поліцейських. Просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Богуславського районного суду Київської області від 23.05.2018 без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_2 подану ним апеляційну скаргу підтримав, у повному обсязі підтвердив доводи цієї скарги і просив її задовольнити.

Будучи повідомленим про час та місце розгляду справи потерпілий ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з'явився проте надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення:

правопорушника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 358/147/18 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення відноситься зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладається обов'язок з'ясовувати те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Цих вимог закону суддя місцевого суду при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП у повній мірі не дотримався.

Як вбачається із постанови від 23.05.2018 року суддя місцевого суду дійшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке проявилось порушенням водієм ОСОБА_2 у зазначеній вище дорожній обстановці вимог п.п. 11.3 та 11.4 ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів внаслідок чого вини отримали механічні ушкодження.

Однак, на думку суду, такий висновок зроблений внаслідок неповного дослідження зібраних у справі доказів, їх неналежної оцінки, а також неправильного застосування норм матеріального права і погодитись із цим висновком не можливо.

Як вбачається із змісту п.11.4 ПДР України, цим пунктом визначається заборона виїзду на призначений для зустрічного руху бік дороги у випадку руху на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги руху в одному напрямку. Між тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 у зазначеній вище дорожній обстановці рухався по дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги руху в одному напрямку. Навпаки, із схеми місця ДТП та фотокарток місця ДТП вбачається, що ДТП сталася на дорозі, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку. У зв'язку із цим, висновки судді місцевого суду про порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.11.4 ПДР України, що призвело до зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів не ґрунтуються як на вимогах нормативних документів, що регламентують безпеку дорожнього руху, так і на матеріалах справи.

Не є обґрунтованими і висновки судді щодо порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 11.3 ПДР України. Так, у відповідності до цього пункту ПДР на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху у кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. Як вбачається із постанови від 23.05.2018 року суддею фактично було визнано доведеним те, що водій ОСОБА_2 за відсутності необхідності здійснення обгону чи об'їзду перешкоди, а також зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_3 Між тим, суддею не було надано оцінки схемі ДТП, докладеної до протоколу про адміністративне правопорушення, на які визначені лінійні розміри проїзної частини дороги, місце розташування транспортних засобів та відстані від цих транспортних засобів до конструктивних елементів дороги. Так, із зазначеної схеми вбачається, що ширина проїзної частини дороги по якій рухався ОСОБА_2 складає 4,5 м. Ліва сторона автомобіля «Ланос», яким керував ОСОБА_2 після зіткнення із автомобілем «ВАЗ» розташована на віддалі 3,1 м від лівого краю проїзної частини дороги у напрямку руху ОСОБА_2 Будь-яких даних про те, що обидва автомобілі після ДТП зміщувались із місця їх зіткнення матеріали справи не містять. Наведені дані дають підстави безумовно стверджувати те, що зіткнення обох транспортних засобів відбулося на смузі руху, по якій рухався ОСОБА_2, в момент зіткнення транспортних засобів автомобіль «Ланос» будь-якою його частиною не перебував на смузі руху для зустрічного транспорту, що виключає наявність у його діях порушення п. 11.3 ПДР України. Суд при цьому враховує те, що із зазначеною вище схемою ДТП були ознайомлені як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3, будь-яких зауважень до цієї схеми від обох водіїв не надійшло, будь-яких скарг на дії поліцейських із приводу складання цієї схеми від обох водіїв не надходило. У зв'язку із цим судом указана схема приймається у якості належного та допустимого доказу.

Фактичні дані обставин ДТП, які встановлюються із цієї схеми узгоджуються із фотокартками місця ДТП, наданими ОСОБА_2 із яких вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося у безпосередній близькості від правого краю проїзної частини дороги у напрямку руху автомобіля «Ланос» під керуванням ОСОБА_2 Суд при цьому звертає увагу на те, що зазначені фотокартки містять інформацію, яка надає можливість ідентифікувати відображені на них автомобілі, а також те, що у ході розгляду справи суддею місцевого суду учасники судового розгляду не висловили будь-яких заперечень щодо цих фотокарток, та інформації, яка на цих фотокартках міститься.

На думку суду, як працівниками поліції, так і суддею місцевого суду при вирішенні питання про винність ОСОБА_2 було неправильно витлумачено термін «проїзна частина». Так, відповідно до п.1.10 ПДР України «проїзна частина» це елемент дороги, призначений для руху нерейкового транспортного засобу. Наведене указує на те, що при вирішенні питання про рух транспортних засобів до зіткнення у наведеній вище дорожній обстановці та при наданні оцінки факту розташування транспортних засобів після їх зіткнення, необхідно було виходити із усієї ширини тієї частини дороги, яка призначена для руху нерейкових транспортних засобів. Відповідно до зазначеної вище схеми ширина проїзної частини дороги складає 4,5 м. Ширина смуги руху, яка призначена для руху у кожному напрямку складає 2,25 м. Знаходження на смузі руху, по якій рухався автомобіль «ВАЗ» під керуванням водія ОСОБА_3, осадків у виді нашарування снігу у відповідності до п.1.10 ПДР України необхідно розцінювати як перешкоду для руху цього транспортного засобу. Ця обставина указувала на необхідність виконання вимог п.11.3 ПДР України саме водієм ОСОБА_3 Оскільки рух автомобіля «ВАЗ» під керуванням водія ОСОБА_3 у зазначеній вище дорожній обстановці був пов'язаний із необхідністю виїзду на зустрічну смугу руху, він, у відповідності до п. 11.3 ПДР України повинен був надати перевагу у русі автомобілю, який рухався по смузі руху у зустрічному напрямку, тобто автомобілю «Ланос» під керуванням водія ОСОБА_2 Не надавши перевагу у русі даному автомобілю саме водій ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.11.3 ПДР України, що перебуває у прямому причинному зв'язку із зіткненням та наступним пошкодженням транспортних засобів. Ця обставина знайшла свої підтвердження у постанові судді Богуславського районного суду Київської області від 23.05.2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП, при цьому суддею було визнано доведеним те, що водієм ОСОБА_3 у зазначеній вище дорожній обстановці було допущене порушення вимог п.11.3 ПДР України.

Суд вважає, що показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не містять фактичних даних, які би указували на порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 11.3 ПДР України, оскільки ці свідки очевидцями ДТП не були, повідомили суд лише про розташування транспортних засобів після їх зіткнення та висловили свої припущення щодо винуватця ДТП.

Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку про те, що зібраними у справі доказами не доведено те, що у зазначеній вище дорожній обстановці водій ОСОБА_2 допустив порушення п.п. 11.3 і 11.4 ПДР України, що указує на недоведеність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У зв'язку із викладеним суд вважає за необхідне скасувати ухвалу судді Богуславського районного суду від 23.05.2018 року щодо ОСОБА_2 та прийняти нову постанову, якою провадження у цій справі закрити із підстав, передбачених п.1 ст. 247 КПК України, тобто у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст. ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 23 травня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Прийняти у справі нову постанову. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити із підстави, передбаченої п.1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Ігнатюк О.В.