АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/543/18 Головуючий у І-й інстанції - Бровченко В.В.
Справа № 175/612/18 Суддя - доповідач Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась у м. Дніпропетровськ, громадянки України, проживаючої за місцем реєстрації по вул.Радужній, буд. № 21 у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В оскаржуваній постанові судді зазначено, що 10 лютого 2018 року о 23.30 годині в районі будинку № 21 по вулиці Тепличній у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, але в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовилася на вимогу поліцейського від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, чим скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження закрити у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що дана постанова судді першої інстанції є протиправною та необґрунтованою. Зазначила, що від проходження огляду на стан сп'яніння вона не відмовлялась, однак суд на вказану обставину увагу не звернув. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він повинен вважатися недійсним, а протокол недопустимим доказом її вини, оскільки у протоколі суть правопорушення сформульована не зрозуміло, адже не вказано від якого саме огляду відмовилась водій та який саме огляд було запропоновано. Крім того, вказала, що в матеріалах справи відсутнє направлення її на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у відповідний заклад охорони здоров'я. Однак, на підтвердження своїх тверджень щодо невживання нею алкоголю, ОСОБА_1 самостійно було пройдено таке обстеження протягом двох годин після складання протоколу.

Вислухавши ОСОБА_1 та її адвоката ОСОБА_2, які підтримали доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, а саме встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, з недотриманням вищезазначених вимог закону, належним чином не зясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому викладені в постанові висновки суду є передчасними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. За частиною третьою цієї статті, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан спяніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Ч. 4 вказаної статті визначено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

За ствердженнями ОСОБА_1, вона не вживала алкоголь, від проходження огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів дійсно відмовилась, але наполягала на проходження вказаного огляду у відповідному медичному закладі, однак поліцейські її вимоги проігнорували, тому вона самостійно в межах двох годин пройшла такий огляд в медичній установі, де отримала висновок про відсутність у неї ознак алкогольного спяніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, водій керувала автомобілем з характерними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилась у присутності свідків.

За письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останні вказували на відмову від проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння в їх присутності.

Однак ні з протоколу, ні з письмових пояснень свідків достеменно не можливо встановити, які ознаки спяніння були виявленні поліцейськими, що унеможливлює перевірити законність їх вимог на огляд, також від якого саме огляду відмовилась ОСОБА_1 з застосуванням технічного приладу чи від огляду в медичному закладі, не зазначено, який саме огляд було запропоновано водієві.

Згідно письмових пояснень свідків, останні вказували на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, однак в якому порядку не конкретизовано, як і не зазначено, які саме мав водій ознаки спяніння, про що також не вказано і в протоколі.

Вказані суперечності і неточності не були усунуті і зясовані судом першої інстанції.

Ствердження ОСОБА_1, що вона відмовилася від огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою технічного приладу і наполягала пройти такий огляд в медичній установі, проте їй не було надано можливості пройти огляд в закладах охорони здоров'я, як це встановлено вимогами ст. 266 КУпА в супроводі поліцейського чи за його направленням, не спростовується матеріалами справи, що в даному випадку, вважаю зазначену відмову водія в протоколі, як відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, тому в цьому разі інспектор поліції, який складав протокол зобовязаний був запропонувати пройти такий огляд в закладах охорони здоровя (медогляд) шляхом особистого супроводу такої особи до закладу.

Проте, з матеріалів справи не вбачається і відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували, визначенні законом умови для проведення огляду водія ОСОБА_1 в установах охорони здоровя чи його відмову від такого огляду, як не зазначено і не підтверджено факт визначених в протоколі ознак алкогольного спяніння.

Окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відео з місця правопорушення, під час перегляду якого апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 наголошувала про проходженні огляду на стан сп'яніння саме в медичному закладі.

Звертаю увагу, що за приписами зазначеної норми закону, не погодитися на огляд з використання технічних засобів це право водія, і у цьому випадку огляд проводиться в закладах охорони здоровя в присутності поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. А отже обовязок забезпечити в закладах охорони здоровя такого огляду покладається на поліцейського, який згідно матеріалів справи не був забезпечений водієві.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.02.2018 року, відповідний огляд ОСОБА_1 було пройдено самостійно о 01.15 год. 12.02.2018 року, тобто в межах установленого законом проміжку часу дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення. За цим висновком ознак алкогольного сп'яніння у водія не виявлено.

Також приймаю до уваги, що за положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обовязок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що у цьому протоколі визначено, що остання керувала автомобілем з характерними ознаками алкогольного спяніння.

За вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан спяніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч.1, ч.2, ч. 5 ст. 266 КУпАП, приходжу до висновку, що огляд на стан спяніння відносно водія ОСОБА_1 було проведено з істотними порушеннями зазначеної норми закону, що є підставою для визнання встановленого факту відмови від огляду на стан алкогольного спяніння недійсним.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи обєктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в її діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останньої.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 266, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Григорівни- задовольнити.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5