Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/3176/18
ПОСТАНОВА

21.06.2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Дмитро Володимирович, за участю секретаря Мащенко Д.О., за участю прокурора Дагіл Є.К., розглянувши матеріал, що надійшов з Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії СТ 089865, виданий 29.01.2009 року Тельманівським РВ ГУМВС України в Донецькій області, ІПН НОМЕР_1, який не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за частиною 1 статті 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З 09 березня 2016 року ОСОБА_1 прийнято на службу до Національної поліції України та призначено на посаду поліцейського батальйону патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з присвоєнням спеціального звання «рядовий поліції» згідно наказу начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 49о/с від 10 березня 2016 року.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 130о/с від 30 травня 2016 року ОСОБА_1 переведено для подальшого проходження служби до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 149о/с від 31 травня 2016 року рядового поліції ОСОБА_1 з 30 травня 2016 року призначено на посаду інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Згідно п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», він є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються вимоги про обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

09 березня 2016 року під час прийому на службу до Національної поліції України ОСОБА_1 ознайомлено з вимогами щодо спеціальних обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» та розяснено відповідальність за вчинення корупційного правопорушення.

11 квітня 2017 року ОСОБА_1, був ознайомлений з рішеннями НАЗК щодо декларування: порядком формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації ЄДРД осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; розясненнями щодо визначення субєктів декларування; рекомендаціями при роботі з ЄДРД; розясненнями щодо заповнення е-декларацій та повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

29 травня 2017 року наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 183о/с від 26 травня 2017 року молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено з Національної поліції України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті З цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

15 травня 2017 року перед звільненням ОСОБА_1 ознайомлено з вимогами ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в т.ч. про необхідність подання декларації наступного року після припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та передбачену законодавством відповідальність за порушення вказаних обмежень.

29 травня 2017 року ОСОБА_1 отримав трудову книжку та тимчасове посвідчення офіцеру запасу, про що свідчить підпис у його послужному списку.

Таким чином, інспектор роти № 2 батальйону Управляння патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України молодший лейтенант поліції ОСОБА_1 був зобовязаний подати декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2018 року до 00 години 00 хвилин 01 квітня 2018 року.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 лише 04 червня 2018 о 15 хвилині на першу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, несвоєчасно без поважних причин, подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2017 рік, чим порушив вимоги фінансового контролю.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутністю, свою провину визнав у повному обсязі.

Суд, вивчивши письмові матеріали, заперечення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, який вважав доведеним факт вчинення адміністративного правопорушення, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у несвоєчасному без поважних причин подані декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, є доведеною та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 до 29 травня 2017 року перебував на посаді інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, після чого 29 травня 2017 року наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 183о/с від 26 травня 2017 року був звільнений відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Абзацом 2 частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Водночас частина 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлює, що такі особи зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, із проведеного вище аналізу норм вбачається, що ОСОБА_1 є субєктом правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП, оскільки згідно з положеннями частини 2 статті 45 закону України «Про запобігання корупції» він віднесений до осіб, які після припинення діяльності, повязаної із виконанням функцій держави, зобовязаний до 01 квітня наступного року після припинення повноважень подати відповідну електрону декларацію.

Відповідно до розяснень, викладених в листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» конструктивною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 176-2 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Під поважним причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку із хворобою, перебуванням особи на лікування внаслідок (стихійного лиха, повені пожежі землетрусу), технічних збоїв офіційного веб сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення у декларацію, тощо. Як підставу несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 зазначив, що починаючи з 01 січня 2018 року він постійно відкладав її подання, а у подальшому забув про свій обовязок.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи звільненим з посади інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за власним бажанням, тобто особою, яка припинила діяльність пов'язану з виконанням функцій держави, порушуючи вимоги ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При обранні виду та міри адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, щодо якої складено протокол, ОСОБА_1, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вперше вчинив адміністративне правопорушення, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ступінь вини, майновий стан, відсутність по справі обставин, що помякшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що достатнім та необхідним буде накладення стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП, проте в мінімальній межі, оскільки саме таке стягнення забезпечить досягнення мети, зазначеної у ст. 23 КУпАП.

Статтею 40-1 КпАП України визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 38, 172-6, 276-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1 статті 172-6 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі пятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя: Д. В. Кузнецов