АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 549/337/18 Номер провадження 33/786/924/18Головуючий у 1-й інстанції Глущенко Н. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 на постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 17 липня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП,-

у с т а н о в и в:

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП закрито у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить скасувати постанову судді місцевого суду та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в сумі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Перевіривши доводи апеляційної скарги , приходжу до висновку , що вона підлягає поверненню прокурору , з таких підстав:

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ч.2 статті 294 КУпАП правом на апеляційне оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення , наділений вичерпний перелік осіб , до яких зокрема належать особа , яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник , захисник , потерпілий , його представник.

Згідно із змінами внесеними до статті 294 КУпАП Законом України від 16 березня 2017 року № 1952-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» , прокурор може оскаржити постанову судді лише у випадках , передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

При цьому слід звернути увагу , що за змістом ч.1 ст.287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках , передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу , якою визначено , що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру , повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Таким чином, прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справі про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

В інших випадках , виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП , апеляційна скарга підлягає поверненню як така , що подана особою , яка не наділена правом на апеляційне оскарження.

Що стосується посилань прокурора на ст. 250 КУпАП як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 8 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою.

Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вказаного моменту, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

З урахуванням викладеного вище, вимога прокурора про розгляд його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на нормах права.

Посилання прокурора на лист ВССУ № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015 року в даному випадку є необґрунтованим , оскільки ВССУ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення , повязані з корупцією» розяснив, що інформаційний лист ВССУ № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015року щодо застосування норм КУпАП , яке регулюють право прокурора на оскарження постанов , прийнятих у справах про адміністративні правопорушення , слід вважати таким , що не може бути використаний правозастосувачем , оскільки не враховує (виданий до) останніх законодавчих змін від 16 березня 2017 року.

Постанова Апеляційного суду Полтавської області за 2015 рік, на яку посилається апелянт, не має жодного преюдиціального значення, тому не може вплинути на вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги.

За таких обставин , вважаю , що апеляційну скаргу слід повернути прокурору з усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст.ст.7,287,294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 на постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 17 липня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП - повернути особі , яка її подала.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1