ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/4714/18
провадження 2/201/1733/2018
18 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: судді Федоріщева С.С.,
за участі секретаря судового засідання Кияшко Н.В.,
прокурора Соколянського Д.А.,
особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Донецьк, громадянки України, яка працює на посаді судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, паспорт серії ЕН 950124, виданий 22.10.2013 Камянобрідським РС у м. Луганськ УДМСДУ в Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП,-
26 квітня 2018 року оперуповноваженим міжрайонного відділу № 2 управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 було складено Протокол № 573 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, стосовно судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Елеонори Вячеславни.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, просила врахувати її письмові пояснення по даній справі. Відповідно до письмових пояснень та пояснень, наданих в судовому засіданні, у грудні 2016 року стала переможцем загальнодоступного конкурсу серед клієнтів магазину «Цитрус» у м. Дніпро, за результатами розіграшу отримала приз автомобіль «SMART FORFOUR». Після фактичного отримання автомобіля, не маючи наміру ним користуватися, оскільки має власний автомобіль, вирішила його продати, для чого 07.02.2017 року здійснила його державну реєстрацію та оформила довіреність на кількох осіб, в тому числі на ОСОБА_3 У подальшому, з метою виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», вона вчасно 21.03.2017 року подала щорічну декларацію за 2016 рік, в якій зазначила отриманий як приз автомобіль «SMART FORFOUR», тобто не мала умислу на приховання будь-яких даних щодо свого майнового стану. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування у звязку з набуттям у власність зазначеного автомобіля до подання щорічної декларації за 2016 рік, тобто до 21.03.2017 року, не подавала, оскільки при попередньому заповненні декларації в 2016 році в розділі «Доходи» такого виду доходу як «приз» не знайшла. В подальшому, вже після подання декларації за 2016 рік, тобто після 21.03.2017 року, їй зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що вищеназваний автомобіль було продано. Вона була неприємно здивована, що ОСОБА_3 не повідомив її своєчасно про продаж автомобіля, на що ОСОБА_3 пояснив, що оплата коштів за автомобіль проводилась за складною схемою взаєморозрахунків і гроші ним були отримані лише 23.03.2017 року. 24 березня 2017 року ОСОБА_3 віддав їй кошти, отримані за продаж автомобіля, в сумі 587400 грн. та копію договору купівлі-продажу. Після чого вже на наступний день, 25.03.2017 року вона на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» подала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у звязку з отриманням доходу від продажу автомобіля у розмірі 587400 грн. Та при заповненні зазначеного повідомлення виявила, що одним із видів доходу, який не зазначений ні в Законі України «Про запобігання корупції», ні в відповідних розясненнях НАЗК, може бути і такий різновид як «Приз», тому з метою уникнення непорозумінь, вона одночасно подала і повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у звязку з виграшем автомобіля у грудні 2016 року.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, просив визнати її винною та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.
Вислухавши прокурора, пояснення ОСОБА_1, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах адміністративної справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Водночас, положеннями ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною, передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Тобто, особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу у звязку із адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і у порядку, встановленому законом.
Відповідно до вимог ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язані з корупцією, мають також з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння.
Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції на 21.09.2016), у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Судом встановлено, що відповідно до Указу Президента України «Про призначення суддів» від 13.05.2008 року № 432/2008 ОСОБА_1 ОСОБА_2 призначено на посаду судді Перевальського районного суду Луганської області строком на пять років. 18 червня 2008 року у звязку з призначенням на посаду ОСОБА_1 прийняла присягу судді.
Указом Президента України «Про переведення суддів» від 14.02.2015 року № 81/2015 ОСОБА_1 переведено на роботу на посаду судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
Наказом в.о.голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2015 року № 42-к ОСОБА_1 зараховано до штату суду з 10.03.2015 року.
Згідно з підпунктом «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» судді є субєктами, на яких поширюється дія цього Закону та відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 1 Закону є субєктами декларування.
22 грудня 2016 року згідно результатів розіграшу головного призу в рамках рекламно-маркетингової акції «Гаджетоманія», замовником якої був ТОВ «Померанч», а організатором магазин «Цитрус», розташований за адресою м. Дніпро, просп. Д.Яворницького,55, переможцем загального конкурсу та власником головного призу сертифікату, який надавав право отримання автомобіля «SMART FORFOUR» стала ОСОБА_1 ОСОБА_2, яка у певний час була клієнтом вказаного магазину та попередньо заповнила анкету на участь у конкурсі.
За результатами розіграшу ОСОБА_1 підписано тристоронній договір купівлі-продажу автомобіля № НОМЕР_1 від 06.12.2016, згідно якого ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» (Продавець) продає на користь Покупця ОСОБА_1 ОСОБА_2 і зобовязується передати у власність покупцеві автомобіль марки «SMART FORFOUR» 2016 року випуску вартістю 405978 грн., а Платник ТОВ «Померанч», що є замовником акції «Гаджетоманія», зобовязується здійснити повну оплату вартості переданого у власність покупця автомобіля.
Відповідно до акту приймання-передачі автомобіля від 28.12.2016, укладеного між ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» та ОСОБА_1, остання фактично отримала зазначений автомобіль 28.12.2016 року.
Згідно відповіді на адресу Департаменту захисту економіки з Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 01.02.2018 року, 07 лютого 2017 року в ТСЦ № 1242 ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль марки «SMART FORFOUR» 2016 року випуску вартістю 405978 грн.
За результатами пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, здійсненому 16.04.2018, встановлено, що ОСОБА_1 опублікувала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у звязку з набуттям права власності на вказаний автомобіль 25.03.2017 року.
Згідно офіційної відповіді голови Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_4 від 02.03.2017 № 03-05/4886/17 на запит Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо роботи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» дата публікації документів, вказана у публічній частині офіційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання субєктами декларування документів до «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».
Надаючи оцінку обставинам, встановленим в судовому засіданні з увагою на належність, допустимість та достатність доказів, досліджених по справі у їх сукупності, якими ці обставини підтверджуються, суд враховує, що з моменту події, яка інкримінуються ОСОБА_1 як дата вчинення адміністративного правопорушення, - 08.01.2017 року на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення (26.04.2018 року) та на дату його розгляду (18.05.2018 року), строки накладення адміністративного стягнення, визначені ст.38 КУпАП вже минули, що виключає її притягнення до адміністративної відповідальності. Водночас, зважаючи на особливу значимість справ у сфері запобігання корупції, суд вважає за необхідне відзначити наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.
Склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.
Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.
«Закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі, чи судді нічим не обмеженого дискреційного права, суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання» (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круслена проти Франції» від 24 квітня 1990 року).
«Якість закону повязана з достатньою чіткістю встановлення ним тих чи інших обставин, на підставі яких діють державні органи» Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2 проти України» від 2 листопада 2006 року.
«Жодна норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з точністю, достатньою для того, щоб надати змогу громадянинові регулювати свою поведінку: він має бути спроможним - якщо потрібно, після відповідної консультації - передбачити такою мірою, наскільки це є розумним за даних обставин, наслідки, які можуть випливати з його дій. Ці наслідки не повинні бути передбачуваними з абсолютною певністю. У той час, як певність у праві є вельми бажаною, вона може спричиняти надмірну жорсткість, а право має йти в ногу з обставинами, що змінюються. Відповідно до цього більшість законів з необхідністю укладаються в термінах, які більшою чи меншою мірою є нечіткими, а їхнє тлумачення і застосування є питаннями практики» Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фельдек проти Словаччини» від 12 липня 2001 року.
Ступінь чіткості закону, що має забезпечуватися у формулюваннях національних законів - яка в жодному випадку не може передбачити всі непередбачувані обставини, - значною мірою залежить від змісту даного документа, сфери, на яку поширюється цей закон, а також кількості та статусу тих, кому закон адресований. Ступінь чіткості, який треба забезпечувати при формулюванні конституційних положень, з огляду на загальний характер, може бути нижчим, ніж в інших законах» Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Реквеньї проти Угорщини» від 20 травня 1999 року.
«Положення закону повинні бути передбачуваними та надавати достатньо гарантій проти свавільного застосування» Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» від 14 червня 2007 року.
В даному випадку слід враховувати, що диспозиція ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не містить вказівок на конкретний розмір фінансових змін у становищі особи, з якого починається відповідальність за неповідомлення про такі зміни. Цією нормою лише визначено, що відповідальність починається за неповідомлення про зміни у майновому стані особи, які мають ознаку «суттєвості». Не містить ця норма й бланкетних відсилок на інші законодавчі норми, якими врегульовано це визначення.
Разом з тим, суд приходить до висновку, що практику притягнення відповідної особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП необхідно розглянути в аспекті дотримання вимог ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як суд вказує, що звідси випливає, що злочини та відповідні покарання повинні бути чітко визначені законом. Ця вимога виконується тоді, коли особа може знати з формулювання відповідного положення у разі необхідності, за допомогою його тлумачення судами і після отримання відповідної юридичної консультації, - які дії або бездіяльність тягтимуть за собою її кримінальну відповідальність та яке покарання вона може отримати в цьому звязку, що було відображено у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 Прада проти Італії».
Окрім цього, відповідно до положень ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.
Так, субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на не подання інформації про суттєві зміни в своєму майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
В даному випадку доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне подання електронної декларації, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученою до матеріалів справи декларацією ОСОБА_1 за 2016 рік, в якій вона вказала отриманий як приз автомобіль «SMART FORFOUR», а також її поясненнями.
Більше того, під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_1 будь-яких мотивів на уникнення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання декларації щодо суттєвих змін в майновому стані. Так, суд враховує, що рекламно-маркетингова акція «Гаджетоманія» мала всеукраїнський характер, була загальнодоступною, її результати також були оприлюднені публічно, тобто факт набуття ОСОБА_1 автомобіля був загальнодоступним для широкого кола населення України, в тому числі й для контролюючих органів.
Також судом приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 щодо того, що несвоєчасне подання електронної декларації щодо суттєвих змін в майновому стані нею було допущено з необережності, оскільки при попередньому заповненні декларації в 2016 році в розділі «Доходи» такого виду доходу як «приз» не знайшла, а тому наведені обставини свідчать про наявність вини особи виключно у формі необережності, що, у даному випадку, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.
З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 надала йому довіреність на продаж автомобіля. За досягнутою між ними усною домовленістю, гроші за проданий автомобіль він повинен був відразу передати довірителю. Він продав вказаний автомобіль 07.03.2018 року, але у звязку з тим, що автомобіль було продано за складною схемою взаєморозрахунків і напередодні державних свят, кошти від продажу автомобіля він отримав лише після 20 березня 2017 року, після чого відразу зателефонував ОСОБА_1, пояснив їй причину затримки з інформуванням її щодо продажу автомобіля, в період 23-25 березня 2017 року зустрівся з нею та передав їй гроші.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 особисто не вчиняла угоду купівлі-продажу автомобіля, не володіла інформацією щодо дати його продажу аж до того часу, коли довірена особа, якому вона доручила продати автомобіль ОСОБА_3 повідомив її про факт продажу. Після того як вона дізналась про продаж автомобіля, вона відразу подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а отже умислу на несвоєчасне подання електронної декларації у особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.
Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб'єктивного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відтак робить неможливим її притягнення до адміністративної відповідальності за даною статтею.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ч. 2 ст. 172-6, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП-
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: