Справа № 752/6657/18
Провадження №: 3/752/3514/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08.05.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Кухарська Н. А. , розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Борзна Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, пенсіонера, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 18.03.2018 року о 18 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Антоновича, 97, керуючи транспортним засобом Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1, створив аварійну обстановку, примусив учасника дорожнього руху водія ОСОБА_3, який керував транспортним засобом Mersedec CL550 д.н.з. НОМЕР_2, різко змінити швидкість та напрямок руху. В результаті чого, це призвело до механічних пошкоджень трьох транспортних засобів та матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.п. 10.9, 2.3б ПДР України.

ОСОБА_1 в ході розгляду справи свою провину не визнав в повному обсязі та пояснив, що 18.03.2018 року він, керуючи транспортним засобом Форд, спускався вниз по провулку Лабораторному в м. Києві. На зелений сигнал світлофора він повернув ліворуч на вул. Антоновича. В крайній лівій смузі були припарковані автомобілі та він, зайнявши смугу руху, повільно рухався повз ці транспортні засоби, шукаючи вільне місце для парковки. Впевнившись, що маневр паркування є безпечним він, включивши лівий поворот майже закінчував парковку, однак, маневр не закінчив, оскільки почув тріск автомобілів позаду та як автомобіль Мерседес врізався у нерухому транспортні засоби, які були на парковці. Він одразу зупинив свій автомобіль. Вказав, що автомобіль Мерседес рухався зі значною швидкістю та, порушивши вимоги ПДР України, здійснив аварію. Він, в свою чергу, ПДР України не порушував, жодної аварійної ситуації не створюава, а тому не винен. Просив закрити провадження у справі.

Представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4 в ході розгляду справи просив провадження у справі закрити, посилаючи на підстави, які викладені в письмовому клопотанні. Одночасно зазначив, що будь-яких пошкоджень автомобіль Форд немає, будь-яких порушень ПДР України, зокрема п.п.10.9, 2.3 б, ОСОБА_1 в дорожній ситуації, яка склалась не вчиняв, а тому відсутній склад правопорушення та справа підлягає закриттю.

Свідок ОСОБА_5 в ході розгляду справи суду пояснив, що 18.03.2018 року ввечері він із ОСОБА_6 йшли по тротуару вул. Антоновича в м. Києві у своїх справах. Орієнтовно в районі будинку № 97 по вул. Антоновича він почув удар попереду. Підійшовши ближче, він побачив червоний автомобіль, в якому був ввімкнений лівий показчик повороту, а також автомобіль Мерседес, який влетів у припарковані автомобілі. Форд знаходився практично на заїзді між машинами в своїй смузі руху. Запитавши чи всі живі, водії відповіли, що всі живі та він із другом залишили свої мобільні телефони на випадок необхідності засвідчити ситуацію, свідками якої вони були. Одночасно вказав, що самого механізму ДТП він не бачив, однак, зважаючи на пошкодження автомобілів, транспортний засіб Мерседес рухався зі значним перевищенням швидкості.

Свідок ОСОБА_7 в ході розгляду справи дав аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_8 в ході розгляду справи зазначив, що він є володільцем автомобіля БМВ. Самого механізму зіткнення він не бачив. Однак, повернувшись до свого транспортного засобу, він побачив, що автомобіль Мерседес пошкодив три автомобіля, які були припарковані біля узбіччя. Автомобіль Форд перебував у своїй смузі руху. Зазначив, що може припустити, що швидкість автомобіля Мерседес була значною, оскільки, його транспортний засіб дуже розвернуло та відкинуло від удару.

ОСОБА_9 Халиль для розгляду справи не з"явився. Судом повідомлявся про розгляд справи. Про причини неявки суд не повідомив. З клопотаннм про відкладення розгляду справи до суду не звертався, в зв"язку з чим, приймаючи до уваги розумні строки розгляду справи, вважаю за можливе розглянути справу без його участі на підставі доказів, які містяться у справі.

Суд, заслухавши ОСОБА_1, його представника - адвоката ОСОБА_4, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП, порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху, проїзді на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушенні інших правил дорожнього руху, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Суб'єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризуються наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до п. 10.9 ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до п. 2.3 б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа не зобов'язана доводити свою невинуватість у вчиненні делікту або іншого правопорушення.

Дослідивши схему ДТП, письмові пояснення водіїв учасників ДТП, свідків, вважаю в матеріалах справи відсутні конкретні докази, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 10.9 ПДР України, оскільки, останній, заднім рухом не рухався, а також п. 2.3 ПДР Украни, оскільки судом було встановлено, що в дорожній ситуації, яка склалась він був уважним, стежив за дорожньою обстановкою, перетнувши перехрестя на дозволений сигнал світлофора та, заздалегідь ввімкнувши лівий поворот для маневру паркування, та, відповідно реагував на її зміну, стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікався від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_10 № 65 від 19.04.2018 року, було встановлено, що в дорожній ситуації, з технічної точки зору в діях водія автомобіля Форд ОСОБА_1 вбачити невідповідності вимогам п. 10.9, 2.3 б ПДР України, немає підстав технічного характеру.

Показання технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження, в матеріалах адміністративного провадження, які б вказували на винуватість ОСОБА_1, - відсутні.

Так, відповідно до вимог ст. 122 ч. 4 КУпАП, порушення, що спричинили створення аварійної обстановки, повинні бути підтвердженні фактичними даними.

Суд приймає до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, в який спосіб і (або) якими діями водій автомобіля Форд створив аварійну ситуацію для автомобіля Мерседес.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надані в судовому засіданні, пояснення свідків та досліджені матеріали справи в сукупності, суд не погоджується з викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення обставинами та вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд, надаючи оцінку відомостям, що містяться, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення, а також інших матеріалах справи, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.п. 10.9, 2.3б ПДР України, а тому в діях, останнього, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1. ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі слід закрити, у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 247, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП, - закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга до відповідного апеляційного суду подається через місцевий суд, що виніс постанову.

Суддя Н.А. Кухарська