АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

захисника ? Корзнікова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу захисника Кознікова СергіяВасильовича в інтересах ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду захисник особи, яка притягується до відповідальності - адвокат Козніков С.В., діючи в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2018, оскаржувану постанову скасувати та винести нову, якою закрити провадження по справі відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданого в межах апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою, захисник КозніковС.В. посилається на те, що повний текст оскаржуваної постанови ним отримано лише 21.03.2018, так як суддя знаходився у відпустці, у зв'язку з чим ним також було подано заяву про продовження строку на подання апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги адвокат посилається на те, що матеріали справи не містять підтвердження того, на підставі яких документів було встановлено осіб, які зазначені в протоколі та письмових поясненнях як свідки, адже як вказує ОСОБА_4, свідки його особисто не бачили. Також, як звертає увагу апелянт, шляхом проведення його особистої перевірки встановлено, що інформація про одного з зазначених в матеріалах справи свідка ? сфальшована працівниками поліції. Крім того, як вказує адвокат, працівниками поліції було проігноровано вимогу суду щодо надання відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що на думку останнього ставить під сумнів проведені поліцейськими дії, а також матеріали справи не містять рапорту поліцейського.

Додатково Козніков С.В. зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення при особистій участі водія ОСОБА_4 не складався, підписувати його працівники поліції не пропонували, тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом не видавався, копія протоколу не вручалась, від керування автомобілем не відстронювався. Вважає, що аудію та відео фіксація події поліцейськими не здійснювалась, а пояснення свідками виконані підтиктовку. Також в матеріалах справи не вказана причина зупинки ОСОБА_4, а зазначені в протоколі ознаки наркотичного сп'яніння водія не є об'єктивними.

Як встановлено судом першої інстанції, 13.12.2017 о 13:10 год., водій ОСОБА_4 керував автомобілем «Део» д.н.з.НОМЕР_2 в м.Києві по вул.Тургенєвській, 69 з ознаками наркотичного сп'яніння (бліде обличчя, тремтіння рук, почервоніння очей). На пропозицію працівників поліції від проведення огляду на стан сп'яніння у встановлений законом порядок у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п.2.5. ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Що кваліфіковано судом як відмова від проходження огляду на стан сп'яніння.

Першочергово судом з'ясовано питання вчасності подання існуючої апеляційної скарги.

Так, оскаржувану постанову Шевченківським районним судом міста Києва винесено 02.03.2018 за участі ОСОБА_4

Разом з тим, згідно наявної в матеріалах справи заяви від 12.03.2018, адвокат Козніков С.В. зазначає, що оскільки станом на дату подання заяви повний текст постанови від 02.03.2018 виготовлено не було, то він просить врахувати дану обставину як поважну для визначення строку на апеляційне оскарження (а.с. 27).

За таких обставин, враховуючи зміст заяви адвоката КозніковаС.В. від 12.03.2018, в якій останній вказує на намір оскаржити постанову в установлений законом 10-тиденний строк, однак позбавлений це зробити через невчасне виготовлення повного тексту оскаржуваного судового рішення, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне прийняти поданузахисником Козніковим С.В. апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_4 до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав існуючу апеляційну скаргу в частині скасування постанови та закриття провадження по справі у зв'язку з відсутністю події правопорушення, заслухавши пояснення учасників та відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_4 в судове засідання від 13.07.2018 не з?явився, повідомлений завчасно належним чином. В судовому засіданні представлений захисником, яким власне і було подано апеляційну скаргу в інтересах останнього, а також який повідомив апеляційний суд, що ОСОБА_4 до суду з?явитись не зміг з об?єктивних причин та не заперечував проти проведення слухання за його відсутності.

Що стосується безпосередніх доводів апеляційного скарги, то суд керується слідуючим.

П. 2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Між тим, згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про існування події правопорушення, а також про наявність в діях водія ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №430235 від 13.12.2017, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, довідкою БД &q?ст;АРМОР&quІ.; від 15.12.2017, які в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_4 після зупинки працівниками поліції автомобіля «Део» д.н.з. НОМЕР_2 під його керування в м.Києві по вул.Тургенєвській, 69, на вимогу поліцейського прослідувати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про винуватість водія ОСОБА_4 в порушенні ним положень п.2.5 ПДР України, за яке передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, на вину ОСОБА_4 вказують і пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були безпосередньо допитані судом апеляційної інстанції.

Свідок ОСОБА_6, в судовому засіданні від 13.07.2018 пояснив суду, що йшов на роботу, його зупинив на вул.Тургенівській поліцейський, який попросив бути свідком відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння. Поліцейський заніс відомості до протоколу, в цей час ОСОБА_4 сидів в машині. Потім він, ОСОБА_4, вийшов з машини і поліцейський запитав чи поїде він на огляд до медичного закладу для проходження огляду на стан сп?яніння, на що той відмовився, бо боїться.

Свідок ОСОБА_5, в судовому засіданні від 13.07.2018 пояснила суду, що вона працює на вул. Тургенівській. Поверталась з обідньої перерви. Підійшов поліцейський і запропонував бути свідком того, що водій відмовляється проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Поліцейський показав на чоловіка, який сидів в машині. Поліцейський почав заповнювати протокол. Далі чоловік вийшов з машини і підійшов до них з поліцейським. Свідок запитала у ОСОБА_4 чому він відмовляється проїхати з поліцейським, на що він повідомив, що боїться це робити.

Натомість, наведені пояснення свідків спростовують доводи апеляційної скарги в частині, щодо фальсифікації відомостей про свідків, а також про те, що вони не особисто не бачили водія ОСОБА_4 і він не відмовлявся за їх участі від проходження огляду на стан сп?яніння.

В той же час, не знаходять свого підтвердження і інші доводи захисника про те, що ОСОБА_4 не підписував протокол, його копія йому не вручалась, тощо, оскільки вказане пояснюється тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №430235 від 13.12.2017 було складено згідно правил ч.3 ст.256 КПК України, а від тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом ОСОБА_4 відмовився, що підтверджується відповідною відміткою в протоколі.

Крім того, неспроможними є також посилання в апеляційній скарзі адвоката на відсутність відомостей про зупинку транспортного засобу під керування ОСОБА_4, поза як предметом даного розгляду є протокол про адміністративне правопорушення, складений на останнього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Поряд з вказаним, невирішення поліцейськими питання про відсторонення ОСОБА_4 від керування транспортним засобом після складання протоколу працівниками поліції, а також відсутність в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського і рапорту, жодним чином не спростовує самого факту ігнорування водієм положень ПДР України, за яке передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи, що будь-яких даних, які в ставили під сумнів існуючі по справі докази стороною захисту не надано, при тому, що доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2018 та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника Кознікова Сергія Васильовича, поданого в інтересах ОСОБА_4, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2018 - задовольнити, прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу захисника Кознікова СергіяВасильовича в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2018, якою ОСОБА_4визнано винним ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/1502/2017

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - ОСОБА_7

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.