Суддя 1-ої інстанції Яненко Г.М.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 червня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2 22.03.2018 року о 21:40 год. в смт. Велика Новосілка Донецької області, по вул. Центральна, б. 135, керував автомобілем Рено, д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, був зупинений працівниками поліції. Огляд на стан сп'яніння проводився у лікаря Великоновосілківської ЦРЛ, в результаті якого лікарем складено медичний висновок про перебування ОСОБА_3 22.03.2018 року о 22:00 год. у стані алкогольного сп'яніння, від продуття алкотестеру та надання біоматеріалів відмовився у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 та п. 2.5 Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що було порушено його право на захист, оскільки судовий розгляд проходив за його відсутності. Вказує, що його було позбавлено права ознайомитися з матеріалами справи, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у вигляді здачі біологічних середовищ він не відмовлявся, проте протокол про адміністративне правопорушення містить інші дані. Звертає увагу, що знаходився в тяжкому психологічному стані через перебування його сестри в реанімаційному відділенні ЦРЛ. Просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду - змінити з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_2 на захист є необґрунтованими з наступних підстав. В ст. 268 КУпАП закріплено вичерпний перелік статей цього Кодексу, при розгляді справ про адміністративні правопорушення за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. Ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, до вказаного переліку не входить.

Судом здійснювались необхідні заходи для забезпечення розгляду даної справи за участі ОСОБА_2, проте останній, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи до суду неодноразово не з'явився, тому порушень судом ст. 268 КУпАП не допущено.

Дана позиція повністю узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури розгляду.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо порушення ОСОБА_2 п. 2.5 та 2.9 а ПДР одночасно, оскільки це суперечить матеріалам справи про адміністративне правопорушення. Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 146569 від 22.03.2018 р. вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом РЕНО д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, проте далі вказано, що ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР, що істотно суперечить одне одному, адже даний пункт ПДР встановлює обов'язок водія пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, і як наслідок невиконання цього пункту тягне за собою адміністративну відповідальність саме за не проходження огляду у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищезазначене неможливо вважати допустимим доказом перебування правопорушника в стані алкогольного сп'яніння висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 13 від 22.03.2018 р. (а.с. 6), оскільки в ньому також вказано, що ОСОБА_2 одночасно знаходиться в стані алкогольного сп'яніння та відмовляється дихати в алкотестер та сдавати біоматеріал. Наведений висновок підтверджує факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

За таких підстав вважаю за необхідне виключити з постанови суду посилання на порушення ОСОБА_2 п. 2.9а ПДР, як такі, що не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Поряд з цим, ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР, оскільки відмовився проходити огляд у встановленому законом порядку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 146569 від 22.03.2018 р. (а.с. 3), поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 4,5), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 13 від 22.03.2018 р. (а.с. 6), рапортом поліцейського (а.с. 7), відеозаписом (а.с. 8), поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 11).

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання можливості ознайомитися з матеріалами справи та щодо незабезпечення правовою допомогою спростовуються матеріалами справи. Так, матеріали справи не містять клопотань ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами справи та надання безоплатної правової допомоги.

Також з матеріалів справи та відеозапису не вбачається, що ОСОБА_2 здавав біологічні середовища, або мав намір їх здати, тому доводи апеляційної скарги про порушення його прав в частині ненадання можливості здати біологічні середовища є уявні та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції також не приймає доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 під час зупинки його транспортного засобу знаходився у тяжкому психологічному стані внаслідок перебування його сестри в реанімаційному відділенні ЦРЛ, оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту не було надано ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

З урахуванням вищенаведеного, вважаю, що постанову суду першої інстанції слід змінити, виключивши з неї посилання на порушення ОСОБА_2 п. 2.9а ПДР, як такі, що не знайшли свого підтвердження, в решті постанову залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 червня 2018 року задовольнити частково.

Постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 червня 2018 року відносно ОСОБА_2 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови посилання на порушення ОСОБА_2 п. 2.9а ПДР

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова