АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/504/18 Головуючий у І-й інстанції - Шофаренко Ю.Ф.
Справа № 202/1183/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Свердлова, 56,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Згідно з оскаржуваною постановою, 26 лютого 2018 року о 09 год. 25 хв. в м. Дніпрі по вул. Байкальській, 3, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 21063 н/з 22696АА, перед поворотом ліворуч на прилеглу територію вул. Байкальська, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем BMW 318 TDS н/з KWI68YM, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.4, 10.1 ПДР України, за що ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, та направити справу на новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Так, на думку апелянта, ДТП виникла внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 ПДР України, а саме у звязку зі здійсненням ним обгону. На підтвердження вказаних обставин ним було подано відеозапис, який суд необґрунтовано залишив поза своєю увагою, надавши перевагу запису з відеореєстратора ОСОБА_3 Окрім цього, суд не взяв до уваги також й заявлені ним клопотання про допит свідків очевидців ДТП. ОСОБА_2 зауважує, що протокол не містить посилань на свідків пригоди, що унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення у справі. Поряд з цим, ОСОБА_2 зазначає, що як ОСОБА_3, так і працівники поліції, висловлювали йому погрози, намагаючись вмовити скласти європротокол. Окрім того, апелянт зазначає, що пояснення ОСОБА_3, долучені до протоколу, містять посилання на те, що він дійсно здійснював обгін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та доводів апеляційної скарги, думку ОСОБА_2, який підтримав заявлені вимоги, позицію потерпілого ОСОБА_3, який проти її задоволення заперечував, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 196103 від 26 лютого 2018 року; схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_3, записами з відео реєстратора та камер спостереження.

В сукупності зазначені докази підтверджують факт порушення водієм ВАЗ 21063 н/з 22696АА ОСОБА_2 п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем BMW 318 TDS н/з KWI68YM, під керуванням ОСОБА_3 та спричинило пошкодження транспортних засобів, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Сумніви щодо достовірності зазначених доказів у суду відсутні.

Що стосується доводів апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дослідженими судом доказами вони повністю спростовуються.

Так, записом з відеореєстратора встановлено, що водій ОСОБА_2 здійснював маневр повороту ліворуч.

Разом із цим визнати дії останнього такими, що відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема п. 10.4, неможливо, оскільки перед поворотом останній повинен був зайняти крайнє положення на проїзній частині.

Як вбачається з запису, що міститься у матеріалах справи, ОСОБА_2 зайняв крайнє праве положення на смузі, чим позбавив можливості інших учасників руху забезпечити його безпечність.

В силу вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З огляду на те, що водій ОСОБА_2 перед початком повороту не переконався в безпечності маневру, як того вимагає п. 10.1 Правил дорожнього руху України, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для сумнівів в обєктивності висновків суду першої інстанції щодо наявності вини в його діях.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху України, на думку апеляційного суду є безпідставними.

Посилання останнього на необхідність допиту свідків суд апеляційної інстанції розцінює як необґрунтовані, оскільки жоден свідок спростувати зазначені вище докази не може, як такі, що є беззаперечним підтвердженням вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накладаючи стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції призначив його в межах санкції ст. 124 КУпАП, врахувавши при цьому характер та наслідки вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1