Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/123/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 340 грн., за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, та стягнуто у дохід держави судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

за участю:

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2018 року ОСОБА_3визнаний винуватим у тому, що він 10.02.2018 р. о 12-30- год., керував з ознаками алкогольного сп`яніння транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, по вул. Ушакова, 21, у порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_3 10.02.2018 р. о 12-30- год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.Ушакова, 21 у м.Кропивницький, у порушення п.12.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (дерево). Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що вказані у постанові районного суду обставини не відповідають дійсності, оскільки у вказаний у протоколі день та час він не перебував за кермом автомобіля, а знаходився на передньому пасажирському місці. При цьому, за кермом перебував ОСОБА_5, який підтвердив вказане у судовому засіданні.

Про вказану обставину співробітникам поліції він відразу зазначав та про це ж зазначав ОСОБА_5, що зафіксовано на відеозаписах, долучених до матеріалів справи.

Проте, на місці події працівники поліції почали складати протоколи відносно нього, оскільки автомобіль належить його матері, незважаючи на те, що коли вони прибули на місце пригоди, він з водієм вже не знаходились в автомобілі, а стояли поруч. Свідки, які фіксували його відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, також підійшли пізніше, що вбачається з відеоматеріалів, і лише підтвердили відмову від проходження огляду на визначення стану сп'яніння. Проте, ніхто з них не може підтвердити факт керування автомобілем саме ним. Викликані районним судом зазначені у протоколі свідки з'явились до суду, проте засідання не відбулось, але більше їх суд не викликав.

Разом з цим, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів його перебування за кермом автомобіля. Матеріали справи, на які посилається суд першої інстанції для встановлення його вини (відеозапис, протокол, пояснення свідків, в присутності яких він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння) не підтверджують факт його перебування за кермом автомобіля. Вказані свідки не були очевидцями події ДТП та самого керування ним автомобіля, вказане підтверджується відеозаписами нагрудних камер поліцейських, де видно, що вони під'їхали вже після ДТП та після того, як він з ОСОБА_5 вилізли з автомобіля через переднє пасажирське сидіння.

На думку апелянта за відсутності інших доказів, які б могли підтвердити його винуватість у вчиненні поставленого у вину правопорушення, вказана ситуація мала бути оцінена судом з урахуванням передбаченого Конституцією України принципу презумпції невинуватості. На доцільність застосування цього принципу вказує й те, що з перших хвилин інциденту він зазначав, що не був за кермом автомобіля, а була інша особа, що чітко можна почути із запису з камер поліцейських. Немає жодного доказу, який би доводив факт, що саме він керував транспортним засобом.

При оформленні матеріалів працівниками поліції, не було з'ясовано та перевірено обставин, що мають важливе значення в даній адміністративній справі, а саме: не було проведено належних заходів по встановленню особи, яка, як він стверджував, керувала автомобілем.

Пояснення свідків, на яких послався суд, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не можуть підтвердити наявність об'єктивної сторони правопорушення в частині діяння особи щодо керування транспортним засобом, оскільки вони прийшли вже пізніше, а лише підтверджують його відмову від проходження медичного огляду. При цьому, він зазначав поліцейським (що зафіксовано на нагрудних камерах), що немає підстав проводити огляд, оскільки за кермом він не перебував.

Також апелянт зазначає, що свідок ОСОБА_8А взагалі на чистому аркуші написав «з моїх слів записано вірно» та розписався, а текст пояснень вписували поліцейські. Все це вбачається з долучених та переглянутих відео матеріалів (файл , 04 хв.01 сек.). У судовому засіданні він зазначав, що в його поясненні містяться недостовірні дані стосовно знаходження його одного в салоні автомобіля і повідомив суду, що дійсно в автомобілі знаходилось дві особи, котрі після ДТП виходили через передні пасажирські двері, оскільки водійські двері замкнуло від удару.

Окрім того, свідок ОСОБА_8 є заінтересованою особою, так як працює працівником поліції групи швидкого реагування при національній поліції.

Таким чином, суд першої інстанції не мав достатніх підстав для встановлення його винуватості та обґрунтованих підстав для того, щоб поставити під сумнів покази свідка ОСОБА_5

А оскільки, винність особи є обов'язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності, проте згідно матеріалів справи в його діях не вбачається даного складу адміністративного правопорушення у зв'язку з недоведеністю факту знаходження його за кермом автомобіля.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3та його захисника адвоката ОСОБА_4, які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати, як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об'єкт; б) об'єктивну сторону; в) суб'єкт; г) суб'єктивну сторону.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб'єкт адміністративного проступку - спеціальний.

У п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті" вказано, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами - чч. 1-4 цієї статті; судноводії - ч. 5 цієї статті; інші особи, які керували річковими або маломірними суднами, - ч. 6 цієї статті).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб'єктом правопорушення, за вказаною нормою закону, може бути водій транспортного засобу, або інший учасник дорожнього руху, дії якого у порушення Правил дорожнього руху, призвели до наслідків зазначених у положеннях ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не зясував.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 079855 від 10.02.2018 року, ОСОБА_3 того ж дня о 12-30- год., керуючи керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.Ушакова, 21 у м.Кропивницький, у порушення п.12.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (дерево). Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 051029 від 10.02.2018 року, ОСОБА_3 того ж дня о 12-30- год., у м. Кропивницькому по вул. Ушакова, 21, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху. Від проходження огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що 10.02.2018 року приблизно о 10.00 год - 10.30 год. він зателефонував товаришу ОСОБА_5 та попросив його сісти за кермо, оскільки був у стані алкогольного спяніння. Вони поїхали з вул. Жадова в бік центру міста, повернули в ліворуч біля магазину «Восход», після чого автомобіль розкрутило. В результаті чого автомобіль вдарився об дерево. Вони вийшли з правої дверки автомобіля, та намагалися вирішити питання за евакуатор. Пояснював працівникам поліції, що не був того дня за кермом, проте всупереч його поясненням вони пропонували пройти огляд на стан спяніння. Під час ДТП він сильно вдарився головою, та його потім забрали до обласної лікарні. Потім привезли де він підписав схему ДТП і поїхав у власних справах. Раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Свідок ОСОБА_8 його не затримував, оскільки він з місця ДТП не тікав. Вже згодом були запрошені поняті. Окрім його та ОСОБА_5, ДТП ніхто не бачив. Свідок ОСОБА_8 приїхав після ДТП, а патрульні поліцейські в слід за ним через 15 хвилин. Ним був викликаний евакуатор, щоб прибрати з проїзної частини пошкоджений автомобіль. Зазначив, що схема ДТП відповідає дійсності. Того дня, пролітав сніг, було слизько. Гальмівного шляху не було. Якби він тримався за кермо, то не отримав би тілесних пошкоджень, оскільки не був пристебнутий ременем безпеки, а тому отримав незначні травми.

Свідок ОСОБА_5 апеляційному суду пояснив, що 10.02.2018 року біля 10.00 год. йому зателефонував ОСОБА_3, та попросив сісти за кермо і зїздити по справам, оскільки вживав спиртне. Вони поїхали в ТЦ «Мікс» з вул.Попова рухаючись по вул. Яновського та повернули у бік І міськлікарні, але автомобіль на слизькій дорозі занесло та винесло на зустрічну смугу, він гальмував, але автомобіль кинуло, так оскільки пролітав сніг та він вїхав у дерево. Потім вийшов з автомобіля ОСОБА_3 через пасажирську праву сторону. Перейшли через дорогу, та шукали евакуатор. Потім приїхав патруль, яким він сказав, що саме він був за кермом. Працівники поліції встановили, що автомобіль ОСОБА_3 належить його матері, а тому склали протокол на ОСОБА_3 Пізніше приїхала швидка та надала допомогу. Він вдарився головою, але оскільки був у шапці, видимих ушкоджень не було. В момент удару він тримався за кермо, а ОСОБА_3 не тримався, тому у нього була пошкоджена ліва рука і права сторона голови, зчесаний лоб. Зазначав працівникам поліції, що саме він був за кермом, але патрульні поліцейські вважали протилежне, вказуючи, що за кермом автомобіля був ОСОБА_3

З постанови судді місцевого суду вбачається, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП підтверджується відеозаписом та письмовими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення, посвідченням водія, поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7, в присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння, а також його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується письмовими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями.

Проте, як убачається з матеріалів справи, а саме письмових пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7, на які у постанові посилається суд першої інстанції, зазначені особи підтвердили тільки факт відмови ОСОБА_3 від проходження освідування для встановлення стану сп'яніння. Разом з цим у поясненнях свідків відсутні твердження про те, що саме ОСОБА_3 керував транспортним засобом.

Також, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_8, наданих ним у районному суді вбачається, що він побачив, як із-за керма спочатку вибіг свідок з пасажирського переднього сидіння, а за ним ОСОБА_3, проте вказані покази суперечать його поясненням зафіксованими на відеозаписі, де він на запитання працівників поліції зазначив, що «хто був за кермом - він не бачив».

Крім того, свідок ОСОБА_8 у суді першої інстанції зазначав, що 10 лютого 2018 року проїздив біля першої міської лікарні м. Кропивницький в бік центру з вул. Яновського, де на заокругленій ділянці дороги побачив автомобіль «Сhevrolet Lacetti», який їхав на зустріч, перетнув зустрічну смугу і виїхав на узбіччя, після чого зіткнувся з деревом. Проте, вказані покази суперечать показам ОСОБА_3, свідка ОСОБА_5 та схемі ДТП (а.с 3), відповідно до яких, автомобіль «Сhevrolet Lacetti» рухався у попутному напрямку з автомобілем свідка ОСОБА_8, а отже у його поясненнях містяться істотні суперечності, правдивість яких викликає сумніви у апеляційного суду.

На DVD диску, який долучений до матеріалів справи, розміщено шість фрагментів відеозаписів за 10 лютого 2018 року з 12 години 47 хвилини до 14 години 13 хвилин щодо обставин місця події в м.Кропивницькому за участю ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_1.

Інформація, яка міститься на відеозаписах спростовує висновки постанови суду першої інстанції, відносно того, що ОСОБА_3 10 лютого 2018 року о 12-30 год., керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, по вул. Ушакова, 21, у м. Кропивницькому, а отже і виключає можливість притягнення останнього до відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП.

Отже, належні та допустимі докази наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_3 - відсутні.

Вказаний відеоматеріал підтверджує, що працівники поліції о 12 год. 47 хв. прибули на місце дорожньо транспортної пригоди за участю автомобіля НОМЕР_1, проте доказ на підтвердження керування саме водієм ОСОБА_3, відсутній.

Закон (ч.2 ст.251 КУпАП України) покладає обов'язок щодо збирання доказів на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається із відеозапису, ОСОБА_3 10.02.2018 року послідовно, із початку спілкування із працівниками поліції заперечував, що перебував, як водій за кермом автомобіля та вказував на іншу особу, яка фактично керувала авто. Відтак, посилаючись на ці обставини, ОСОБА_3, оспорював правомірність та обґрунтованість вимоги працівників поліції на проходження огляду на стан сп'яніння.

Уповноважені особи поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, не надали суду доказів, які би спростовували послідовну позицію ОСОБА_3 про те, що він не керував транспортним засобом, не відібрали пояснення у особи, на яку вказував ОСОБА_3 як на водія. Наданий працівниками поліції відеозапис не містить жодних відомостей, які би свідчили, що саме ОСОБА_3 дійсно перебував за кермом автомобіля 10.02.2018 року о 12-30 год. та спростовували би його пояснення.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводи свою невинуватість, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«ОСОБА_5 проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

За таких обставин, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду дані про те, що ОСОБА_3 за обставин, зазначених у цих процесуальних документах, керував транспортним засобом та, як водій, у порушення п.п. 12.1, 2.5 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв ДТП, а також відмовився від проходження огляду на стан спяніння, не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі.

Зазначені докази дають підстави вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 10 лютого 2018 року о 12-30- год. не керував транспортним засобом та не виконував функцій водія в розумінні Правил дорожнього руху, а тому відсутні докази про порушення ним п.12.1 та п.2.5 цих Правил.

Отже відсутні підстави для висновку поза розумним сумнівом про те, що ОСОБА_3 є суб'єктом правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність за цим законом.

Враховуючи те, що обовязок проходження огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом, а під час апеляційного перегляду рішення судді районного суду не було встановлено достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом, у останнього не виникало обовязку проходження огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівника поліції, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки суб'єктом порушення вимог проходження огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, якою не був ОСОБА_3, то слід визнати, що судове рішення постановлене з порушенням норм матеріального права і воно підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2018 року, стосовно ОСОБА_3за ст. 124 ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку із звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2