Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1161/2018
Категорія: ст. 471 МК України
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 червня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката Панасюка О.В., представника Київської міської митниці ДФС Куликова М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Прохорова О.О. на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року,

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у порушенні митних правил, передбачених статтею 471 Митного Кодексу України, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме: євро номіналом 500 (п'ятсот) у кількості 30 купюр.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Як зазначено в постанові судді, відповідно до протоколу № 0019/10000/18 про порушення митних правил від 14 січня 2018 року на митному посту «Аеропорт «Київ» (Жуляни) Київської міської митниці ДФС 14 січня 2018 року о 09 год. 50 хв. під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Відліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який слідував один до Дортмунда рейсом W6 7301 літаком авіакомпанії «Wizz Air».

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка відповідно до п. 1.10 Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Державної митної служби України від 18 лютого 2006 року № 137 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 березня 2006 року за № 217/12091), позначає закінчення «зеленого коридору» та після перетину якої настає відповідальність за порушення митних правил, про що зазначено на інформаційному стенді, розміщеному в зоні митного контролю, під час вибіркового митного контролю пасажира було зупинено з метою усного опитування.

При усному опитуванні було встановлено, що ОСОБА_2 переміщує готівкові кошти, з його слів, 25000 євро. Зазначеного громадянина було запрошено до оглядової кімнати, де при перерахунку встановлено перевищення дозволеної до переміщення за межі України кількості грошових коштів, а саме 15000 Євро. Суму 10000 євро було повернуто ОСОБА_2 для переміщення за межі України.

По протоколу про ПМП затримано 15000 (п'ятнадцять тисяч) євро.

ОСОБА_2 митної декларації не заповнював, з приводу декларування готівкових коштів до інспекторів митниці не звертався, довідок з банку про зняття валютних коштів з власного рахунку не надав, самостійно обрав форму проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», чим засвідчив про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, або таких, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження. Будь-які документи на переміщення готівкових коштів через митний кордон України у пасажира при перетині зони митного контролю були відсутні.

Тобто, у діях ОСОБА_2 наявні ознаки порушення митних правил, передбачені ст. 471 Митного кодексу України, а саме: обравши формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», перемістив товари, на які законодавством України встановлені обмеження.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Прохоров О.О. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року, прийняти нову постанову про повернення ОСОБА_2 вилучених у нього грошових коштів у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) євро.

Як зазначає у своїй скарзі апелянт, об'єктивною стороною правопорушення, яке вчинив ОСОБА_2 є недекларування іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України, проте, за матеріалами справи жодних даних, які б давали підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків - відсутні.

Крім того, захисник вказує на те, що вивезення даної суми з України допускається, за умови її декларування митному органу та наявності банківської довідки на підтвердження її походження і таким чином, єдине діяння, яке вчинив ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

Також захисник просить звернути увагу на те, що свою вину у вказаному правопорушенні ОСОБА_2 визнав повністю, щиро розкаявся, не приховував предмет правопорушення, а добровільно пред'явив валюту та зазначив її розмір, активно сприяв розкриттю правопорушення, шкода, яку він потенційно міг завдати державі, була незначною, не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, правопорушення вчинив з необережності та вперше, вилучена у нього валюта є його особистою власністю (вилітав до Німеччини з метою влаштування пологів) у зв'язку з чим, на думку апелянта, підстав для застосування додаткового стягнення - конфіскації вилученої валюти немає.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Панасюка О.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; представника Київської міської митниці ДФС, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги адвоката Прохорова О.О., суд апеляційної інстанції погоджується з висновками судді, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, про доведеність вини останнього у порушенні митних правил, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України, оскільки ці висновки грунтуються на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та не викликають будь-яких сумнівів у їх достовірності.

Зокрема, як прямо передбачено диспозицією ст. 471 МК України, вона встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору»вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Частиною 3 ст. 197 МК України встановлено, що обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Пунктом 1 розділу 2. Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 27.05.2008 № 148 встановлено, що фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Таким чином, наведені вище нормативні акти дозволяють зробити висновок про те, що ОСОБА_2, обравши «зелений коридор» для проходження митного контролю, не міг переміщувати через митний кордон України готівкові кошти у будь-якій валюті, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 - адвоката Прохорова О.О. яким він обгрунтовує необхідність скасування постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року та прийняття нової постанови про поернення ОСОБА_2 вилучених у нього грошових коштів у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) євро є не тільки безпідставними й такими, що не грунтуються на вимогах закону, в тому числі ст. 471 МК України, санкція якої передбачає не лише накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а й конфіскацію товарів, у даному випадку грошових коштів, у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

При цьому конфіскація товарів, згідно санкції ст. 471 МК України, носить обов'язковий характер, а тому, незважаючи на посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції повністю визнав свою вину у вчиненому правопорушенні; шкода, яку він потенційно міг завдати державі, була незначною; він не ухилявся від сплати мита та інших зборів та не завдав державі іншої шкоди, застосування конфіскації товарів не залежить від наявності тих чи інших обставин, в тому числі тих, які наведені вище. на які посилається апелянт, зокрема в залежності від того, спричинено цим правопорушенням шкоду державі чи ні.

За таких обставин, посилання захисника у скарзі на те, що підстав для застосування додаткового стягнення - конфіскації вилученої валюти, з урахуванням обставин, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_2, а саме того, що він: визнав свою вину; щиро покаявся; не приховував предмет правопорушення, а добровільно пред'явив валюту та зазначив її розмір; активно сприяв розкриттю правопорушення; вперше вчинив правопорушення, а також особистих обставин, пов'язаних з вагітністю дружини (оскільки ОСОБА_2 вилітав до Німеччини з метою влаштування пологів), не було, суд апеляційної інстанції не може визнати обґрунтованими, оскільки висновки судді, наведені в оскаржуваній постанові, в тому числі в частині накладеного стягнення, грунтуються на вимогах закону.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скаргизахисника ОСОБА_2 - адвоката Прохорова О.О., а тому вважає необхідним за наслідками її розгляду залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, а також ст.ст. 529, 530 МК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Прохорова О.О. залишити беззадоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Українець В.В.