Справа № 442/3207/18
Провадження №3/442/1071/2018
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 серпня 2018 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Медведик Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

Степ»яка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ст. ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №035755 від 15.05.2018 року, Степ»як М.І., 15 травня 2018 року о 02 год. 30 хв., в м.Дрогобич, вул..В.Великого, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп»яніння (нестійка хода, запах алкоголю з рота, сльозоточивість очей). Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох понятих, чим порушив п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що в цю ніч поверталися з Дня народження, яке відбувалось в місті Бориславі, де він іще з двома колегами виступали там як артисти. Одного Василя він підвіз додому, далі поїхав відвозити ОСОБА_3. Але, по дорозі йому подзвонив Василь, щоб дізнатись чи не залишились в салоні його ключі від квартири. Він зупинився, оглянув сидіння і знайшов ці ключі. В цей момент підїхали працівники поліції. Запропонували відкрити багажник, він відмовився. Вони витягли його з машини і він відкрив. Далі сказали, що будуть складати 130-ту, і додали, що якщо їх дії неправомірні, то він може оскаржити їх в суді. Зупиняли водіїв, щоб ті їм підписали документи, його при цьому не кликали. Запросили тільки підписатись про отримання тимчасового посвідчення. Пояснень не пропонували надати. Машину забрали на парковку евакуатором.

Скарг він не писав, був тверезий. Драгер не давали продути, пройти медичний огляд не пропонували, копію протоколу і документів про відібрання авто не давали, поняті були в машині і його туди не запрошували. Все це відбувалось протягом півтори години.

Керує автомобілем близько 7 років. За цей час притягувався до відповідальності за ст. 130 КУпАП, та за ремінь безпеки і страхівку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що поверталася разом зі ОСОБА_2 та Василем додому із Борислава. Василя відвезли першого. Подальші події нею були описані аналогічно до показів ОСОБА_2 Також вказано на те, що понятими були випадкові водії які проїжджали повз і були для цього зупинені поліцією. Чого вони обмовили ОСОБА_2 в тому сенсі що поліція ніби пропонували йому пройти огляд на стан спяніння не знає.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 Юрієвич, поліцейський сектору реагування №3 ПО СРПП №3 ПП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області пояснив суду, що 15.05.2018 року чергував разом з інспектором Постойком Р.В. Рухались на службовому авто по вул. Володимира Великого в сторону залізничного вокзалу. Назустріч їхав ВАЗ 2105 білого кольору. За 30 метрів до зближення цей автомобіль зупинився. З боку від водія пасажиром була дівчина. У водія були ознаки алкогольного спяніння запах алкоголю при спілкуванні. Він відмовився від тестера і від огляду в медустанові. Тоді зупинили понятих: одного на легковому автомобілі, іншого на бусі. І вже в їх присутності повторно запропонували водієві пройти огляд на стан спяніння. Той відмовився. Причини називав, що автомобіль стояв і водій не він.

Силою з машини водія не витягували. При понятих він нічого не заперечував. Особливого конфлікту не було, а була суперечка. Нагрудних камер іще тоді не видавалось. Водій зупинився тоді, коли на службовому авто включили проблискові маячки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що 15.05.2018 року їхав додому по вул. Володимира Великого. Його зупинили поліцейські і підкликали хлопця із жигулів 05 моделі. Той в його присутності відмовився і дути в трубку і їхати в лікарню на огляд. Тоді ОСОБА_5 засвідчив факт відмови в поясненнях та в протоколі своїм підписом.

Трубки Драгера в руках поліцейських він не бачив при цьому. Іншого понятого ще або вже не було.

Поліцейського ОСОБА_6 та понятого ОСОБА_7 судом неодноразово викликалось в засідання, однак допитати не вдалось з огляду на перелом ноги та серцеве захворювання відповідно.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд встановив наступне.

Факт зупинення працівниками поліції ОСОБА_2 саме 15.05.2018 року по вул. Володимира Великого у місті Дрогобичі не може бути спростований зазначенням дати 05.05.2018 в поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, оскільки далі в цих же поясненнях по суті зазначено дати 15.05.2018 року. Крім того, ця ж дата зазначена і в протоколі про адміністративне правопорушення за підписами цих же свідків, що зокрема підтверджено в судовому засіданні свідком ОСОБА_5.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння як поліцейськими так і лікарем закладу охорони здоровя стверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, показами інспектора Алгаша Н. та свідка ОСОБА_5, як безстороннього очевидця безпосередньо описаних ним в суді подій. Надані на противагу цим показам, - покази ОСОБА_2 та його колеги ОСОБА_3 суд сприймає критично, з огляду на заінтересованість першого уникнути відповідальності, та другої допомогти в цьому, зважаючи на товариські стосунки. Разом з тим, покази ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суперечать логічній і необхідній послідовності дій в описаній ними ситуації: твереза особа, безпідставно звинувачена працівниками поліції в перебуванні в стані алкогольного спяніння як мінімум мала б висловлювати своє обурення цим фактом цим поліцейським, цим поліцейським в присутності понятих, намагатись довести протилежне пройшовши огляд в медустанові, заперечувати щодо відібрання автомобіля, зрештою оскаржувати неправомірні дії поліцейських як одразу, так і в наступні дні.

Суд погоджується із письмовими поясненнями ОСОБА_2 в частині того, що ознака вказана в протоколі «сльозисті очі» не належать до ознак алкогольного спяніння. Разом з тим, вказана в протоколі ознака «нестійка хода» є синонімом поняття «порушення координації рухів», а вказана ознака «запах алкоголю з рота» те ж саме за змістом що і «запах алкоголю з порожнини рота». Однак, дані неточності в їх сукупності не заперечують факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Посилання в письмовому клопотанні адвоката ОСОБА_8 про закриття провадження із вказівкою на відповідні пункти Інструкції та Порядку відповідають обставинам, що досліджувалися судом у даній справі. Однак аналіз цих норм не дає підстав стверджувати, що після відмови ОСОБА_2 пройти огляд поліцейськими, останні мали виписати відповідне скерування і направити водія до закладу охорони здоровя, забезпечити його прибуття туди і вже в разі відмови там від огляду лікарем складати протокол. Адже відмова ця була однією і одночасною відмовою від обох варіантів проходження огляду.

Даний аргумент суду повністю узгоджується із пунктами 3,6,7,8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженим постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року так і пунктами 6,7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Крім того, огляд особи на стан алкогольного сп»яніння вважається недійсним, якщо він проведений з порушенням власне ст..266 КУпАП, а не будь-якого іншого нормативного акту. Розширеному тлумаченню дана норма не підлягає та й огляду, як такого, проведено не було.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі, а приходить до висновку про необхідність притягнення Степ»яка М.І. до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, вирішуючи це питання, суд враховую характер та обставин вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати в дохід держави, що становить на час розгляду справи 352,40 грн., який сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 130, 266, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Степ»яка ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік.

Стягнути з Степ»яка ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352, 40 гривень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає предявленню до виконання протягом трьох місяців.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя __________ Медведик Л.О.