Справа № 336/3134/18
Пров. № 3/336/1157/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива Олена Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працює водієм у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, за ознаками ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

1 червня 2018 року, о 16 годині 10 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номер НОМЕР_1, на Донецькому шосе в м. Запоріжжі, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпеці, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Opel Movano, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджено, травмованих немає.

В суді ОСОБА_1 свою провину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, пояснивши відносно події дорожньо-траснпортної пригоди таке.

У вказний в протоколі про адміністративне правопорушення час він рухався по автодорозі Харків-Сімферополь в напрямку м. Харків. На перехресті автодороги Харків-Сімферополь зайняв праву смугу відповідного напрямку, маючи намір рухатись прямо через міст. Автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_3 перебував в лівій смузі руху. Після увімкнення зеленого сигналу світлофору ОСОБА_1 розпочав рух прямо, коли раптом автомобіль ОСОБА_3 безпосередньо на в'їзді на міст різко змінив напрямок руху та перестроївся в смугу руху автомобілю ОСОБА_1, при цьому правою частиною кузова автомобіль ОСОБА_3 зачепив ліве дзеркало заднього виду автомобілю під керування ОСОБА_1, після чого продовжив рух, кілька разів вимкнув та увімкнув аварійні сигнали та поїхав прямо. ОСОБА_1, зрозумівши, що дзеркало заднього виду його автомобілю пошкоджено, рушив за автомобілем ОСОБА_3 та за допомогою звукових і світлових сигналів намагався сповістити ОСОБА_3 про необхідність зупинитись, водночас ОСОБА_3, ігноруючи сигнали ОСОБА_1, продовжував рух, після чого з метою зупинки автомобілю ОСОБА_3 ОСОБА_1 безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_3 перестроївся у смугу руху останнього, зачепивши при цьому ліве дзеркало заднього виду автомобілю Opel Movano, після чого автомобіль під керуванням ОСОБА_3 нарешті зупинився. Коли ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3, що той пошкодив його автомобіль, ОСОБА_3 таке заперечував, після чого потерпілий викликав працівників патрульної служби.

Крім того пояснив, що на такі дії його спонукала поведінка на дорозі іншого учасника пригоди, який, порушивши правила безпеки руху, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, і так як транспортний засіб належить роботодавцю ОСОБА_1, він був зобов'язаний вжити всіх заходів для фіксації події ДТП і визначення винної особи в інтересах відшкодування заподіяної шкоди.

Просить не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки він працює водієм і це єдиний дохід його сім"ї, яка складається з трьох неповнолітніх дітей і дружини, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною грудного віку.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного порушення правил безпеки руху підтверджується поясненнями в суді ОСОБА_1, зміст яких наведений суддею, потерпілого ОСОБА_3, матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, потерпілий пояснив, що дії ОСОБА_1, який переслідував транспортний засіб під керуванням ОСОБА_3, і навмисно спричинив шкоду його автомобілю, свідчать про підвищений ступінь небезпеки, тому правопорушник заслуговує на застосування до нього найбільш суворого покарання, зазначеного в санкції статті, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, якому піддано і ОСОБА_3 постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2018 року, хоча його відношення до порушення безпеки руху характеризується необережною формою вини.

Дії правопорушника містять ознаки складу правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Вирішуючи питання про вид і розмір стягнення, суддя вважає за можливе призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З наведеного положення законодавства про адміністративні правовопорушення випливає, що відповідальність особи є персоніфікованою: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила правопорушення.

Адекватність покарання ступеню тяжкості порушення та особі правопорушника випливає з ст. 61 Конституції, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

При визначенні виду адміністративного стягнення суддя враховує пояснення особи, що притягується до відповідальності, підкріплені наданими нею фактичними даними, про наявність у неї сім'ї, в якій виховуються три неповнолітні дитини, одна з яких перебуває у грудному віці, знаходження його дружини у відпустці по догляду за дитиною.

Враховує суддя і ту обставину, що правопорушник є працевлаштованою особою, зміст трудових обов'язків якого становить керування транспортним засобом, тому може констатувати, що позбавлення його цього права потягне припинення трудових відносин і ускладнення з одержанням доходів на тлі наявності у нього чотирьох утриманців (а. с. 28-33).

З урахуванням викладеного суддя вбачає всі підстави для застосування вказаного дисциплінарного стягнення, що, на переконання судді, не завадить реалізації мети адміністративного стягнення.

Доводи потерпілого і його представника про те, що ОСОБА_1, у власності якого є нерухоме майно, має інші джерела доходів і буде здатний організувати життєдіяльність своєї родини за умови позбавлення його права керування, суддя до уваги не бере, оскільки вказані міркування не є предметом з'ясування при вирішенні питання про доцільність і достатність того чи іншого заходу адміністративного стягнення.

Застосування ж найбільш суворого виду відповідальності не може бути виправдано міркуваннями узагальнення покарання до осіб, відносно яких складені протоколи про адміністративні правопорушення за ознаками одних й тих самих складів правопорушення, оскільки це буде прямо суперечити принципам законності і індивідуалізації покарання в судочинстві про адміністративні правопорушення.

Наведені твердження дають судді підстави дійти висновку про недоцільність застосування до правопорушника найбільш суворого заходу примусу.

Керуючись ст. ст. 124, 280, 283, 284 КУоАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_3) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафа в розмірі 340 грн. (триста сорок) 00 коп. (на р/р 8001 код бюджетної класифікації: 21081300, отримувач: ГУК у Запорізькій області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997 Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету : 21081300, призначення платежу - адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), а також судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. в дохід держави (на р/р 6001, отримувач: ГУК у м. Києві, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету : 22030106).

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Запорізької області через суд, який виніс постанову протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Роз'яснити правопорушнику, що в разі несплати штрафа у встановлений ст. 307 КУпАП строк, постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається на примусове виконання у відділ державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, у відповідності до ч. 2 ст. 308 КУпАП, стягується у подвійному розмірі штрафу - 680 грн. (шістсот вісімдесят) 00 коп.

Суддя О.В. Щаслива

Строк пред'явлення виконавчого документу « »________20___р.

Постанова набрала законної сили « »_________20____р.

Дата видачі « »_________20____р.