Справа № 3/593/314/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"27" квітня 2018 р.

В складі:

Головуючого судді Німко Н.П. Я

При секретарі судового засідання Олексів О.Б.

З участю:

Потерпілої ОСОБА_1

Особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,громадянина України, українця, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не інваліда, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_5, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, 24 квітня 2018 року, близько 18-19 години, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння по місцю свого проживання ( вул. Рига, 6 с.Шибалин Бережанського району Тернопільської області) на зауваження дружини потерпілої ОСОБА_1 про перебування в нетверезому стані, в присутності двох малолітніх дітей вчинив скандал, під час якого кричав, безпричинно ображав потерпілу нецензурними та принизливими словами, погрожував їй фізичною розправою шляхом побиття, казав, що вб»є, але реальних дій на реалізацію погроз не вчиняв; на прохання дружини заспокоїтись і лягти спати не реагував, а продовжував вчиняти такі протиправні дії близько 1-1,5 години. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 потерпілій була заподіяна шкода психологічного та морального характеру, а відтак вчинено насильство у сім»ї.

Окрім цього, ОСОБА_2, 25 квітня 2018 року, близько 12 год, перебуваючи в нетверезому стані по місцю свого проживання ( вул. Рига, 6 с.Шибалин Бережанського району Тернопільської області), в присутності малолітньої дитини, з метою перешкодити дружині ОСОБА_1 поскаржитись на його протиправну поведінку іншим особам, намагався відібрати у неї її мобільний телефон, при цьому схопив її за горло, кинув на ліжко і намагався душити, обзиваючи її нецензурними словами. Звільнившись потерпіла з дитиною вибігла з хати, а ОСОБА_2 вийшов за нею. Після того, як потерпіла зачинила двері будинку, ОСОБА_2 почав гримати в двері, бити по них ногою, пошкодивши таким чином замок та штукатурку. Тоді потерпіла викликала поліцію, яка приїхавши, забрала ОСОБА_2 Повернувшись цього ж дня додому близько 14 год. й далі перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, він продовжив скандал та образи. Уникаючи образ, потерпіла з двома малолітніми дітьми вийшла з будинку й пішла до сусідки. ОСОБА_2 вийшов за нею і забрав ключі від вхідних дверей будинку. Залишивши у сусідки доньку, потерпіла вийшла на вулицю, де в цей час перебував її чоловік і разом із малолітнім сином просили ОСОБА_2 повернути ключі від будинку, на що той відмовлявся, продовжував кричати, ображати потерпілу нецензурними словами. В процесі таких дій він вдарив потерпілу спочатку долонею руки в обличчя, від чого вона впала на дорогу, а потім - кулаком руки зверху по голові і від цього удару вона також впала. При цьому він продовжував ображати її нецензурними та принизливими словами, на зауваження сусідів не реагував. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 потерпілій була заподіяна шкода психологічного, морального та фізичного характеру, а відтак вчинено насильство у сім»ї.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчинених правопорушеннях спочатку не визнавав, заперечував і образи, і фізичне насильство щодо дружини, звинувачував її у неробстві та лінощах, пояснюючи, що змушений «виховувати» дружину, як вести домашнє господарство, «щоб було як треба». Після допиту у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_4 й ОСОБА_5, свої показання змінив, визнав факти вчинення насильства щодо дружини фізичного та психологічного характеру, під час яких, за вказаних вище обставин він ображав, принижував дружину й завдав їй два удари руками по голові. При цьому запевнив суд, що зміниться, більше такого вчиняти не буде, просить не застосовувати покарання у виді арешту, а прийняти рішення, «щоб все було добре». Суд відзначає, що у судовому засіданні ОСОБА_2, запевняючи про своє каяття, жодного разу не вибачився перед потерпілою, під час її пояснень поводив себе зухвало й зверхньо, насмішкувато коментував її відповіді, а відтак не приходить до переконання про щирість каяття зазначеної особи.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що є дружиною ОСОБА_2 з яким на даний час перебуває у неприязних стосунках. Це їх другий шлюб і у них є спільна донька віком 1 рік 3 місяці. Також з ними спільно проживає її син від першого шлюбу ОСОБА_6, віком 11 років. На даний час вона є інвалідом 2 групи за онкологічним захворюванням і їй протипоказані хвилювання та фізичні навантаження. ЇЇ чоловік ОСОБА_2 зловживає спиртним, ображає її, принижує, забороняв їй оперуватися з приводу онкологічного захворювання і вона була змушена це робити, фактично втікши з дому, часто, зловживаючи спиртним, не допомагає по домашньому господарстві, вона змушена сама доглядати корову, поратись на городі. 24 квітня 2018 року, близько 18 години, її чоловік ОСОБА_2 повернувся додому в стані алкогольного сп»яніння. Вона запитала чого він п»яний, на що він в присутності двох малолітніх дітей почав кричати, ображати її нецензурними й образливими словами, погрожував, що заб»є і це тривало близько 1-1,5 години, поки він не ліг спати й не заснув. Наступного дня, зранку чоловік влаштував сварку через те, що йому не сподобався суп, який вона зварила, бо він хотів не з тушкованим м»ясом, а з заправкою з цибулі, при цьому він ображав її різними принизливими й нецензурними словами. Потім вони з чоловіком пішли на город, сіяти кукурудзу й взяли з собою доньку. На полі чоловік сказав, що погано себе почуває і сидів з дитиною, а вона сама працювала й сіяла кукурудзу, хоча їй і було важко. Потім вони повернулися додому. В якийсь момент чоловік побачив в її руках телефон і кинувся забирати силою, кажучи при цьому, що не дасть їй телефонувати і скаржитися на нього. При цьому він схопив її за горло, почав душити і кинув на ліжко. Донька, яка була при цьому присутня, злякалася і почала плакати. В цей момент їй (потерпілій) вдалося звільнитися і, схопивши дитину, вона вибігла з хати. Чоловік вийшов за нею. Тоді вона зачинила двері на ключ, щоб він не міг туди повернутися, боючись, щоб він не наробив всередині шкоди. На що чоловік почав гримати в двері, бити ногами, виламав замок і оббив штукатурку. По телефону вона повідомила поліцію про дії чоловіка. Почувши це, чоловік пішов з господарства. Через деякий час приїхали працівники поліції, чоловік підійшов до них і вони разом кудись поїхали. Повернувся чоловік додому близько 14 години, був далі п»яний. Вдома знову почав сварку через той самий суп, обзивав її в присутності двох дітей. Вона попросила, щоб він йшов ночувати до себе, в будинок на вулиці Київська Русь, але він відмовився. Боючись залишатися з ним в одному будинку, вона з дітьми пішла до сусідки ОСОБА_7. Чоловік вийшов за нею і витягнув ключі із замка вхідних дверей будинку. Залишивши доньку в сусідки, з сином ОСОБА_8 вона повернулася до чоловіка, який був на дорозі і просила віддати ті ключі, але чоловік кричав, матюкався і ключі не віддавав. Тут до них підійшла сусідка ОСОБА_4 і також сказала віддати ключі, але він і її не послухав. В процесі цього скандалу, чоловік вдарив її долонею руки в обличчя і вона впала на землю. Коли піднялась, чоловік й далі продовжував кричати й знову вдарив її рукою по голові і вона знову впала на землю. Потім чоловік пішов і вдома не ночував, лише зранку, 26 квітня 2018 року прийшов за одягом і сказав, що їде до дільничного інспектора. Також повідомила суду, що в порядку приватного звинувачення за нанесення їй побоїв вона звертатися не бажає, судової-медичної експертизи також проходити не бажає і притягувати чоловіка до кримінальної відповідальності наміру не має, хоче щоб він поніс адміністративну відповідальність за насильство в сім»ї. При цьому просить суд застосувати до нього покарання у виді адміністративного арешту, визначення терміну якого залишає за судом. Додатково повідомила суд, що не вірить обіцянці чоловіка змінити свою поведінку на кращу, боїться його і просить карати суворо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 та потерпіла ОСОБА_3 є її сусідами, не родичі, стосунки з ними добрі. Дійсно, в середу, 25 квітня 2018 року перебувала вдома (по вул. Рига, 4 в с.Шибалин Бережанського району Тернопільської області). Близько 14-15 години, в обідню пору, почула з вулиці крики і шум, Вийшла і побачила на дорозі ОСОБА_2, його дружину ОСОБА_3 і сина ОСОБА_9 ОСОБА_6, які просили ОСОБА_2 віддати ключі від будинку. На що той кричав, матюкався в сторону ОСОБА_3, також двічі вдарив її по голові спочатку долонею в обличчя, а потім рукою зверху по голові і від обох ударів та падала на землю.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_2 знає як односельчанина, не родич, стосунки відсутні. А потерпілу ОСОБА_3 знає як колишню невістку, стосунки із нею добрі. Щодо подій 24- 25 квітня 2018 року нічого суду повідомити не може, оскільки їх очевидцем не була. Поряд з цим повідомила, що часто навідується до вказаного подружжя, оскільки з ОСОБА_3 проживає її онук від першого шлюбу ОСОБА_3. Але ОСОБА_2 перешкоджає і забороняє їй бачитися з внуком. Також повідомила, що ОСОБА_3 скаржилася їй, що теперішній чоловік її б»є, а внук ОСОБА_6 розповідав, що вітчим інколи на нього кричить.

Згідно ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд, заслухавши правопорушника, допитавши потерпілу та свідків, вивчивши матеріали адміністративних справ, вважає, що в судовому засіданні доведено вину ОСОБА_2 у вчиненні 24 та 25 квітня 2018 року адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Членами сімї є особи, які проживають разом і (або) обєднані законними правами та обовязками щодо утримання згідно Закону України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям від 01 червня 2000 року №1768-111.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною нормою закону настає у випадку умисного вчинення особою будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого.

Як вважає суд, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що ОСОБА_2 24 та 25 квітня 2018 року по місцю свого проживання (с. Шибалин Бережанського району Тернопільської області) вчинив насильство в сімї відносно своєї дружини ОСОБА_3, з якою спільно проживає, під час якого чинив на неї моральний та психологічний тиск, висловлювався в її адресу нецензурними, образливими та принизливими словами, погрожував фізичною розправою, а 25 квітня 2018 року вчинив щодо неї й фізичне насильство, двічі вдаривши рукою в область голови, тим самим вчинив правопорушення передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП доведена фактичним визнанням своєї вини самим правопорушником, поясненнями потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4, відомостями викладеними у протоколах про адміністративні правопорушення серії ГП №-148066 від 25 квітня 2018 року та серії ГП №148067 від 25 квітня 2018 року та іншими доказами у справі.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, яке повинно бути накладено на ОСОБА_2 суд виходить із принципів досягнення мети виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільства та моралі, а також для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи особу правопорушника та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, враховуючи характеристику ОСОБА_2 за місцем проживання, згідно якої компрометуючими відомостями сільська рада щодо нього не володіє, а також зважаючи на те, що ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою вину лише після допиту у судовому засіданні потерпілої та свідків, а тому, з наведених вище підстав, суд не вважає щирими його каяття й таке визнання вини; суд враховує й те, що правопорушення були вчинені ОСОБА_2 в стані алкогольного сп»яніння та стосовно потерпілої, яка є інвалідом 2 групи по онкологічному захворюванню, про що правопорушнику було відомо; також суд приймає до уваги й думку потерпілої, яка просить покарати її чоловіка суворо й накласти стягнення у виді адміністративного арешту; відтак суд вважає за доцільне притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33,34,35,36, ч.1 ст. 173-2, 221, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді 08 (восьми) діб адміністративного арешту.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста п»ятдесят дві) гривні 40 коп.

Постанова суду підлягає до негайного виконання ( відповідно до вимог ст.326 КУпАП).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_10