АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/523/2018 Постанова винесена суддею Дідик М.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3,розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Донецьк, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, приватного адвоката, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який притягувався до адміністративної відповідальності в 2016 році за ст. 124 КУпАП до штрафу у розмірі 340 грн.,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно постановою суду, 20 січня 2017року о 23 год. 50 хв. по вул. Саперно-Слобідській, 3/1 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Пежо», реєстраційний номер НОМЕР_1, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_2, та пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд безпідставно з порушенням норм процесуального права та діючого законодавства визнав його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки усі наявні факти свідчили про те, що саме водій автомобіля БМВ ОСОБА_4, починаючи рух на червоний сигнал світлофору, не переконався у небезпечності свого маневру для інших учасників руху і скоїв зіткнення з його автомобілем, який в той момент знаходився у нерухомому стані перед світлофором.

Однак, працівники поліції, які прибули на місце пригоди, під час оформлення матеріалів ДТП, після розмови з водієм автомобіля БМВ одразу звинуватили його (ОСОБА_2.) в зіткненні автомобілів, не звертаючи уваги на його законні вимоги зафіксувати наявність пошкодження водійських дверей його автомобіля, що підтверджує напрямок руху автомобіля БМВ повздовж корпусу його автомобіля ззаду в напрямку переднього бамперу з більшою швидкістю, а також осип ґрунту, який залишився на лівому передньому колесі його автомобіля, та опитати свідка ОСОБА_5, яка знаходились безпосередньо на місці пригоди, і підтвердила, що його автомобіль, чекаючи зеленого сигналу світлофору, знаходився у нерухомому стані.

При цьому, основою обвинувачень на його адресу з боку працівників поліції були лише твердження другого учасника пригоди ОСОБА_4 про те, що він нібито його «підрізав», рухаючись з більшою, чим у нього, швидкістю.

Більш того, працівники поліції, зловживаючи своїми повноваженнями, навмисно неправильно склали схему ДТП, яка не відповідала дійсності, оскільки замість точки зіткнення - ліві передні двері його автомобіля та правий кут переднього бамперу БМВ, на схемі було відображено, що точка зіткнення це остаточне положення транспортних засобів, після того як автомобіль БМВ зупинився. Тому, зазначену схему ДТП він підписувати відмовився, однак, незважаючи на його заперечення та дійсні обставини пригоди, працівники поліції склали відносно нього протокол про порушення ст. 124 КУпАП та вимог п. 10.1 ПДР, в якому навмисно зазначили, що, керуючи автомобілем та змінюючи напрямок, він нібито не переконався, що це буде безпечно для інших учасників руху, що привело до зіткнення з автомобілем БМВ, що вказує на те, що під час зіткнення саме його автомобіль знаходився в рухомому стані, що ніяк не відповідає обставинам ДТП.

Окрім цього, намагаючись сфальсифікувати обставини ДТП, працівники поліції під час оформлення матеріалів вимагали, щоб саме він від'їхав від автомобіля БМВ в момент їх роз'єднання, але він відмовився виконувати їх незаконні вимоги, заявивши, що після зіткнення на лівому передньому колесі керованого ним автомобіля Пежо зберігся осип ґрунту, який вказує на те, що його автомобіль в момент зіткнення знаходився у зупиненому стані, і тому він не може припустити знищення доказів своєї невинуватості, та вимагав щоб працівники поліції зафіксували наявність осипу ґрунту на лівому передньому колесі його автомобіля у протоколі, на що інспектор ОСОБА_7 відповіла, що вона не є спеціалістом та в осипах ґрунтів не розбирається.

Також на його законні вимоги зафіксувати обставини ДТП за допомогою спеціальних засобів (фотоапарату та відеокамери) працівники поліції відмовились, тому він змушений був за допомогою відеокамери самостійно фіксувати докази своєї невинуватості, а водій автомобіля БМВ змушений був роз'єднувати автомобілі самостійно, і саме після роз'єднання автомобілів він і зафіксував наявність осипу ґрунту на колесі його автомобіля за допомогою відеокамери, та таким чином вже на місці пригоди надав працівникам поліції докази того, що викладені ними у протоколі доводи не відповідають дійсним обставинам ДТП.

Але, порушуючи вимоги чинного законодавства, працівники поліції не прийняли до уваги відомості про порушення п. 10.1 ПДР водієм ОСОБА_4, який почав рух на перехресті, порушуючи вимоги ПДР, не враховуючи дорожню обстановку та можливі небезпечні ситуації, що можуть виникати при проїзді перехрестя на червоний сигнал світлофору.

Тому, намагаючись встановити істину, зробити правильні, законні та обґрунтовані висновки, вінзазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, що не згоден з попередніми необгрунтованими висновками працівників поліції, та під час першого судового засідання заявив клопотання про проведення судової автотехнічної та трасологічної експертизи, однак суддя, всупереч вимогам ст.ст. 245, 248, 251, 252, 268, 273, 279 КУпАП, замість належного розслідування обставин ДТП, необґрунтовано відмовив йому у задоволенні клопотання тазапропонував йому самостійно звернутися до НДЕКЦ із заявою про проведення судової експертизи і надати її висновки до суду у якості доказів, що його адвокатом і було зроблено.

Зокрема, судовий експерт у своєму висновку № 19/12-1/6-ЕД/17 від 10.04.2017 року, підтвердив обґрунтованість його доводів відносно обставин зіткнення автомобілів та науково-технічним дослідженням встановив, що його автомобіль під час зіткнення знаходився у нерухомому стані і він ніяким чином не міг порушувати вимоги ПДР та впливати на розвиток подій, що призвели до ДТП.

При цьому, експерт підтвердив той факт, що автомобіль БМВ в момент зіткнення рухався в напрямку ззаду наперед відносно корпусу автомобіля Пежо з більшою швидкістю і точка зіткнення на схемі складеної працівниками поліції зазначена неправильно та таким чином спростував твердження водія ОСОБА_4 про обставини ДТП і науковим шляхом доказав, що його пояснення неспроможні з технічної точки зору.

Також у своєму висновку експерт встановив, що у даній дорожній обстановці невідповідностей вимогам п. 10.1 ПДР України у діях водія ОСОБА_2 не убачається.

Крім того, технічна неспроможність пояснень водія ОСОБА_4 підтверджується також тим фактом, що від зіткнення на поверхні лівих дверей його (ОСОБА_2.) автомобіля залишивсятрасологічний слід, який міг створитися лише у випадку,коли автомобіль Пежо стояв, а автомобіль БМВ рухався. Зазначений механізм створювання пошкоджень міг відбутися лише в умовах порушення вимог п. 10.0 ПДР водієм ОСОБА_4, який почав рух на червоний сигнал світлофору та здійснив зіткнення з його автомобілем.

Також на правому передньому крилі автомобіля БМВ утвориласягоризонтальна подряпина від контакту з лівим зовнішнім дзеркалом автомобіля Пежо, яка після зупинення автомобіля БМВвиявилася спереду відносно автомобіля Пежо, що прямо вказує на те, що саме автомобіль БМВ рухався повздовж другого автомобіля.

Тому, надаючи висновок експерта до суду, він вдруге заявив клопотання про необхідність проведення судової експертизи за ухвалою суду з викликом другого водія та оглядом його автомобіля, мотивуючи свої вимоги отриманням взаємно суперечливих даних про обставини ДТП, однак суддя проігнорував його клопотання та взяв до уваги безпідставні пояснення водія ОСОБА_4, який у судовому засіданні, ознайомившись з висновками експерта, змінив свої покази відносно обставин зіткнення автомобілів та почав стверджувати, що він рухався прямо, взагалі не зупиняючись, а водій автомобіля Пежо, який рухався з права, здійснив різкий поворот ліворуч, підрізавши його, в результаті чого відбулося зіткнення та зазначив, що обидва автомобілі в момент зіткнення рухались і він не зупинявся та, що водій автомобіля Пежо мав намір здійснити поворот ліворуч на вул. Голосіївську, проте порушив ПДР України.

Таким чином, на думку апелянта, суд на підставі суперечливих даних про обставини події, виніс завідомо незаконну постанову, визнавши його винним в даній ДТП.

Будучи повідомленим про день та час розгляду справи, другий учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з'явився, надіслав до суду лист про неможливість з'явлення у судове засідання через тривалість поїздки з м. Кременчука до м. Києва та значні затрати такої поїздки, а тому, враховуючи положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також експерта ДНДЕКЦ ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, по факту дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 20 січня 2017 року, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 за порушення п. 10.1 ПДР України.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, суддя дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 в порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху, а саме в тому, що по вул. Саперно-Слобідській, 3/1 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Пежо», реєстраційний номер НОМЕР_1, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_2, та пошкодження транспортних засобів.

Однак, такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

Так, з пояснень ОСОБА_2, наданих ним як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді справи вбачається, що саме водій автомобіля БМВ ОСОБА_4, починаючи рух на червоний сигнал світлофору, не переконався у небезпечності свого маневру для інших учасників руху і скоїв зіткнення з його автомобілем, який в той момент знаходився у нерухомому стані перед червоним сигналом світлофору. При цьому, зазначив, що він рухався прямо та зупинився на червоний сигнал світлофору, на якому ніяких додаткових сигналів не було, а ОСОБА_4 стояв позаду нього на відстані одного метру від його заднього бамперу під кутом та потім раптово почав рух прямо, хоча у нього був включений лівий поворот, в результаті чого відбулося зіткнення. Первинний контакт відбувся в ліві передні двері його автомобіля.

Окрім цього, ОСОБА_2 зазначив, що в його письмових поясненнях, які знаходяться в матеріалах справи, вказано, що він зупинявся перед світлофором, але це є опискою, оскільки насправді він перед світлофором зупинився, тобто на момент ДТП його автомобіль був повністю нерухомий. Про те, що його автомобіль на момент ДТП був у нерухомому стані свідчить і наявний на передньому лівому колесі його автомобіля осип, який би осипався з колеса, якщо б його автомобіль рухався.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об'єктивно підтвердив і допитаний в суді апеляційної інстанції судовий експерт ДНДЕКЦ ОСОБА_6, який, підтримавши наданий ним висновок експертного дослідження №19/12-1/6-ЕД/17 від 10.04.2017 року, проведеного за заявою адвоката ОСОБА_3 про проведення експертного дослідження, пояснив, що місце зіткнення, зображене на схемі ДТП, не відповідає фактичному місцю зіткнення, оскільки останнє знаходиться там, де мається осип ґрунту, який, відповідно до наданих фото- та відеоматеріалів, був перед лівим переднім колесом автомобіля Пежо і на самому колесі. І саме виходячи з цього, було встановлено, що автомобіль Пежо в момент зіткнення був у нерухомому стані, оскільки в момент випадання ґрунту, якби колесо крутилося, то ґрунт би розлетівся від руху колеса, натомість ґрунт був на колесі нерозсипаним. При цьому, розташування осипу саме перед лівим колесом автомобіля Пежо свідчить про те, що в момент контакту автомобіль БМВ відсував автомобіль Пежо за годинковою стрілкою, оскільки осип знаходиться лівіше, протигодинкової стрілки. Також те, що автомобіль Пежо стояв, а автомобіль БМВ рухався та випереджав автомобіль Пежо, свідчать і пошкодження на правому передньому куті автомобіля БМВ, а в автомобілі Пежо - на передніх лівих дверях, що вказує на те, що саме автомобіль БМВ рухався ззаду наперед відносно автомобіля Пежо. Тому, з технічної точки зору, показання водія автомобіля Пежо спроможні, а показання водія автомобіля БМВ неспроможні, оскільки в момент початку перестроювання водій автомобіля Пежо не створював небезпеки для руху, а потім зупинився, тобто переконався у безпеці свого маневру, тому в його діях не вбачається порушення вимог ПДР, а саме дії водія автомобіля БМВ, який, починаючи рух ,повинен був переконатися, що це буде безпечно, не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР і знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з виникненням ДТП.

Відповідно ж до пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, наданих ним як одразу після ДТП, так і в суді першої інстанції, він рухався у середній смузі руху, яка дозволяє рух прямо та наліво, та зменшив швидкість перед світлофором, який горів червоним кольором, з'ясовуючи його відношення до його смуги руху, а зрозумівши, що може продовжувати рух, продовжив рух прямо, залишаючись у своїй смузі. У цей час водій автомобіля «Пежо», який рухався справа з більшою швидкістю, здійснив різкий поворот ліворуч, підрізавши його, в результаті чого відбулося зіткнення. Також вказав, що обидва автомобілі в момент зіткнення рухалися і він не зупинявся.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_4 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується не лише приведеними вище поясненнямиОСОБА_2 та експерта ДНДЕКЦ ОСОБА_6, а й письмовими доказами по справі.

Зокрема, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, та в якій зафіксовано розташування дорожньої розмітки та світлофорних об'єктів на ділянці дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, місце зіткнення, положення транспортних засобів після зіткнення і пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з яких вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на регульованій світлофорним об'єктом та дорожніми розмітками вул. Саперно-Слобідська, 3/1 в м. Києві, і у кінцевому положенні після зіткнення автомобіль «БМВ» розташований у другій смузі руху дещо під кутом до повздовжньої осі проїзної частини, а автомобіль «Пежо» - частково у першій, частково у другій смузі руху під кутом до повздовжньої осі проїзної частини.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «БМВ» та «Пежо» свідчать про те, що передньою правою частиною автомобіль «БМВ» контактував із лівою передньою частиною автомобіля «Пежо».

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями зафіксованого осипу часточок піску та ґрунту, які розташовуються частково біля переднього лівого колеса автомобіля «Пежо» та частково на самому передньому лівому колесі, що свідчить про його нерухомий стан в момент зіткнення, а також розташування автомобілів «БМВ» та «Пежо» після зіткнення та їх пошкоджень, з яких вбачається, що мав місце ковзний за характером взаємодії контакт передньої правої частини автомобіля «БМВ» з лівою боковою поверхнею автомобіля «Пежо», і в процесі контактної взаємодії безпосередньо перед зіткненням саме автомобіль «БМВ» рухався ззаду наперед відносно автомобіля «Пежо», а не навпаки, як стверджує водій автомобіля «БМВ» ОСОБА_4

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди також підтверджується і висновком експерта №19908/17-52/19909/17-52 від 21.06.2018 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи, проведеної на підставі постанови Апеляційного суду міста Києва, з якого вбачається, що на момент первинного контакту автомобіль «Пежо» знаходився в статичному положенні, а автомобіль «БМВ» - в рухомому стані та рухався ззаду наперед відносно повздовжньої осі автомобіля «Пежо», і в умовах даної пригоди мав місце ковзний за характером взаємодії контакт передньої правої частини автомобіля «БМВ» з лівою боковою поверхнею автомобіля «Пежо», а місце первинного контактування поверхонь знаходиться на рівні початку пошкоджень на лівій передній двері автомобіля «Пежо».

Таким чином, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «БМВ» ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 ПДР України, та виконуючи його належним чином, мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, а його дії не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди діями водія автомобіля «Пежо» ОСОБА_2 не визначалася, а повністю залежала від дій водія автомобіля «БМВ» ОСОБА_4 по дотриманню ним вимог п. 10.1 ПДР України, а за таких обставин, водій автомобіля «Пежо» ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути пригоди, та в його діях невідповідностей вимогам ПДР України, які б, з технічної точки зору, були умовою створення аварійної обстановки або знаходились в причинному зв'язку з настанням пригоди, не вбачається.

Тому, за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання ОСОБА_2 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, зважаючи на обставини справи та дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, а також приймаючи до уваги, що водій автомобіля «Пежо» ОСОБА_2 мав підстави розраховувати, відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, що водій автомобіля «БМВ» ОСОБА_4 дотримається вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в його діях не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б мали причинний зв'язок з обставинами виникнення ДТП, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.