Справа № 359/1923/18 Головуючий у І інстанції Кабанячий Ю. В.
Провадження № 33/780/454/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 429 21.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, із участю представника Київської митниці ДФС України ОСОБА_2, захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС України ОСОБА_5 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2018 року

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце народження: Україна, Волинська область, місце проживання (реєстрації): Україна, АДРЕСА_1, працюючого директором ТОВ «ІТУНІВЕРСАЛГРУП», Україна, паспорт громадянина України для виїзду за кордон №EР 514892, виданий 14.11.2012 року, орган, що видав: 7101, НОМЕР_1, персональний номер НОМЕР_2, -

визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил №0110/12500/18: долари США, згідно курсу НБУ станом на 09.02.2018 року за 100 доларів США 2712-4023 грн., кількістю 2400, вартістю 65097 грн. 66 коп., повернуто громадянину України ОСОБА_6

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. та понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 08 грн. 63 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 09.02.2018 року о 20 год. 50 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянином України ОСОБА_6, який прилетів з Казахстану м. Астана літаком авіакомпанії «Air Astana» рейсом №103, своїми діями обрав канал, позначений символами - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч.5 ст.366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п.4 ст.336, ст.342 МК України ОСОБА_6, було задано запитання щодо наявності у нього готівки. Він відповів про наявність близько 10 000 доларів США. Після цього громадянина України ОСОБА_6 було запрошено до службового приміщення митниці зали «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 14 400 доларів США та 200 євро.

Готівка знаходилась в одному з відділень сумки пасажира (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина України ОСОБА_6 вся готівка належить йому особисто. ОСОБА_6 обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує еквівалент 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

Із виявленої суми громадянину України ОСОБА_6, було пропущено: 200 євро та 12 000 доларів США (що становить еквівалент 9 994 євро, відповідно до курсу НБУ на 09.02.2018 року). За протоколом про порушення митних правил затримано 2 400 доларів США. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надавав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_6 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», порушив встановлений ст.366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_6, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню, у повному обсязі відповідно до Постанови Правління НБУ №148 від 27.05.2008 року та доповненнями, внесеними Постановами Правління НБУ, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України.

У звязку з цим працівниками митниці 09.02.2018 складено протокол про порушення митних правил №0110/12500/18. На підставі ст.511 МК України за протоколом №0110/12500/18 вилучено: долари США, згідно курсу НБУ станом на 09.02.2018 року за 100 доларів США 2712-4023 грн., кількістю 2400, вартістю 65097 грн. 66 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням представником Київської митниці ДФС України ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій він просить постанову місцевого суду скасувати в повному обсязі, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні порушення митних правил за ст.471 МК України, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 грн. 00 коп. та конфіскації вилученої валюти.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням ч.2 ст.7 КУпАП. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції жодним чином не було перевірено реальний майновий стан ОСОБА_7 Відтак, висновок міськрайонного суду щодо покладення «індивідуального надмірного тягаря» на нього у звязку із застосуванням конфіскації є недостатньо обґрунтованим. Оскільки конфіскація товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, за вчинення порушення митних правил передбачена як вид стягнення санкцією ст.471 МК України, тобто встановлена законом, її застосування не буде свавільним посяганням на мирне володіння майном.

ОСОБА_8 відповідно до нормативних документів НБУ, було пропущено через митний кордон України 12 000 доларів США та 200 євро. Отже, було дотримано критерій пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини) при застосуванні додаткового стягнення у виді конфіскації валюти.

Заслухавши доповідь судді, думку представника митниці на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про порушення митних правил, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, дані протоколу про порушення митних правил №0110/12500/18 від 09.02.2018 року (а.с.2-8), доповідної записки старшого державного інспектора ВМО №2 м/п «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС ОСОБА_9 щодо складання протоколу про ПМП №0110/12500/18 (а.с.9-10), переліку затриманої валюти (а.с.11) та опису предметів по протоколу про ПМП №0110/12500/18 (а.с.12), акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.15), яким суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у порушенні митних правил, відповідальність за яке передбачена ст.471 МК України.

Із тексту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» вбачається, що суди використовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ЄСПЛ у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі ЄСПЛ зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ЄСПЛ, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу» / дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п.69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06.11.2008 року).

Згідно зі ст.471 МК України за дане правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.

Разом з тим, при вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Із аналізу матеріалів справи вбачається, що дані, які б давали підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

Шкода, яку ОСОБА_6 потенційно міг завдати державі була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди. Якби він ввіз гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території держави. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації. Отже, застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

У ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_6 працює на посаді директора ТОВ «ІТУНІВЕРСАЛГРУП» та виконує обовязки бухгалтера з 17.03.2015 року і його дохід за період з 04.05.2017 року по 31.12.2017 року склав 46627 грн. 72 коп., що підтверджується наказом про призначення та довідкою з підприємства.

Вилучені грошові кошти були наданні ОСОБА_6 для забезпечення відрядження в Республіку Казахстан в рамках виконання робіт по Договору, а саме кошти видані для оплати накладних витрат команди проекту, що підтверджується довідкою з ТОВ та звітом про дебетових та кредитових операціях по рахунку.

Також відповідно до наказу про відрядження від 02.02.2018 року після повернення з відрядження директору в особі ОСОБА_6 необхідно відзвітувати щодо виконання поставленого завдання та суми використаних коштів у порядку і строках, передбачених законодавством.

У зверненні до загальних зборів учасників ТОВ «ІТУНІВЕРСАЛГРУП» ОСОБА_6 зазначив, що повернути конфісковану у нього суму ТОВ «ІТУНІВЕРСАЛГРУП» за рахунок власних коштів для нього є надзвичайно складним, адже він має дитину, яка навчається в університеті та дружину, яка є інвалідом, а розмір заробітної плати недостатній для утримання сімї та сплати конфіскованих коштів.

Відповідно до протоколу №18 загальних зборів ТОВ «ІТУНІВЕРСАЛГРУП» ОСОБА_6 зобовязано повернути кошти в розмірі 2400 доларів США ТОВ протягом 3 місяців з дня винесення остаточного рішення суду про конфіскацію валюти.

Тобто конфіскація вилучених коштів змусить ОСОБА_6 повертати власні кошти, що є для нього «індивідуальним і надмірним тягарем».

Обтяжуючих відповідальність особи обставин встановлено не було. При прийнятті рішення суд першої інстанції врахував наявність у ОСОБА_6, документів підтверджуючих легальне походження, розмір та призначення валюти, ввезення якої намагався здійснити останній.

Враховуючи обставини правопорушення, дані про особу, яка притягується до відповідальності, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність правопорушника, докази наявні у матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за ст.471 МК України та на законних підставах, із дотриманням вимог ст.33 КУпАП, наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. без конфіскації вилученої валюти. За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_6 стягнення сприяє досягненню визначеній у ст.23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Із огляду на викладене, Апеляційний суд Київської області вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника Київської митниці ДФС України, адже втручання в право ОСОБА_6 на мирне володіння майном не відповідатиме принципу правомірності, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене, постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у звязку із чим залишає постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст. 462, 487 МК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС України ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1