АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/71/18Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/789/157/18 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І.

з участю особи, притягнутої до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, працюючого у Будилівській ЗОШ вчителем,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, у зв"язку з відмовою останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Цією постановою також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. в користь держави.

В апеляційних скаргах:

- ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що місцевий суд всупереч вимогам ст.268 КУпАП розглянув справу без його участі в той час, як він просив перенести її розгляд у зв"язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, не надавши можливості пояснити усі обставини справи, заявити клопотання про допит всіх свідків події, чим порушив право на захист.

Також зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано та незаконно притягнув його до відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутня постанова про те, що його було попередньо притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП і що це рішення набрало законної сили, а в оскаржуваній постанові не зазначено, чому його дії кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП і притягнуто до відповідальності саме за ч.2 ст.130 КУпАП.

Крім того, стверджує, що суд не взяв до уваги його пояснення, надані ним в одному із судових засідань про те, що транспортним засобом керував не він, а ОСОБА_2, про що вона також заявила у судовому засіданні, однак місцевий суд критично віднісся до її свідчень, мотивуючи тим, що вона є його дружиною.

Також в судовому засіданні не були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення в якості свідків, оскільки їхні письмові пояснення відрізняються від його показань та показань свідка ОСОБА_2

Поряд з цим, як зазначає апелянт, місцевим судом безпідставно взято до уваги показання працівника поліції ОСОБА_5, який склав даний протокол про адмінправопорушення, оскільки вважає його зацікавленою особою;

- представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою, оскільки викладені у ній доводи не відповідають фактичним обставинам справи.

Стверджує, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, що в свою чергу підтвердила свідок ОСОБА_2, а свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як і поліцейський ОСОБА_7 не бачили, хто саме керував транспортним засобом.

Зазначає, що рапорт помічника чергового Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області від 12 січня 2018 року, а також акт огляду на стан алкогольного сп"яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12 січня 2018 року є недопустимими доказами, оскільки у рапорті йдеться мова про виявлення автомобіля на вул. Зацного смт. Козова, а акт огляду проводився з використанням несертифікованого пристрою та був складений у відділенні поліції.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав свою апеляційну скаргу та скаргу ОСОБА_6 і просив їх задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 до задоволення не підлягають.

Як вбачається з постанови місцевого суду, про що у своїй скаргах не заперечують і апелянти, ОСОБА_1 приймав участь у судовому засіданні суду першої інстанції, під час якого давав пояснення з приводу обставин події, яка відбулася 12 січня 2018 року, а тому його доводи щодо порушення права на захист є необґрунтованими.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 неодноразово заявляли клопотання про перенесення розгляду справи у зв"язку з перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, про що свідчать їхні заяви від 21, 22 березня, а також від 02 квітня 2018 року, однак, згідно долученої до матеріалів справи довідки головного лікаря Бережанської ЦРКЛ від 13 квітня 2018 року гр. ОСОБА_1 на лікуванні перебував протягом десяти днів, починаючи з 03 квітня 2018 року, тобто ОСОБА_1 мав можливість та міг прибути в судове засідання, призначене на 22 березня 2018 року для надання додаткових пояснень, що, на думку суду апеляційної інстанції, слід розцінювати як намагання затягнути розгляд справи та уникнути в подальшому можливого адміністративного стягнення.

Що стосується суті оскаржуваної постанови місцевого суду, то, на думку апеляційного суду, вона є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята відповідно до норм КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, то відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп'яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, а у випадку повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті - ч.2 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором поліції ОСОБА_7 відносно ОСОБА_1 складено адмінпротокол серії АП2 №545078 від 12 січня 2018 року за ч.2 ст.130 КУпАП у зв"язку із повторним протягом року вчиненням ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, при цьому інспектор керувався наявним в матеріалах справи витягом з бази даних поліції, згідно якого ОСОБА_1 вже притягувався до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП 29 жовтня 2017 року.

Тобто інспектор поліції на підставі зібраної інформації склав протокол та долучив до нього матеріали справи для надсилання їх до суду та вирішення справи по суті, оскільки приймати остаточне рішення про те, винна та чи інша особа у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого, в тому числі ч.2 ст. 130 КУпАП, уповноваженим є лише суд.

Тим не менш, за результатом розгляду матеріалів справи від 29 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції прийняв постанову про визнання його винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення, яка в подальшому була оскаржена до суду апеляційної інстанції, однак залишена без змін постановою від 07 червня 2018 року, тому доводи ОСОБА_1 та його представника щодо незаконного притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону, в тому числі, як в даному конкретному випадку, п. 1 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України 07 листопада 2015 р. №1395 з подальшими змінами, згідно якої до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п.6,7 Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема рапорту чергового Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області, 12 січня 2018 року о 13 год. 16 хв. до них надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що водій автомобіля НОМЕР_1, який, на думку заявника, перебуває у стані алкогольного сп"яніння, не впорався із керуванням та в'їхав в огорожу будинку, оскільки заснув за кермом.

По приїзду на місце події інспектори встановили, що 12 січня 2018 року о 14 год. 00 хв. в смт. Козова по вул. Зацного Тернопільської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. На їх вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою алкотестера "Драгер" або проїхати в медичний заклад для такого огляду ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у зв"язку з чим був складений протокол про адмінправопорушення серії АП2 №545078 від 12 січня 2018 року за ч.2 ст.130 КУпАП.

До даного протоколу про адмінправопорушення також долучені і письмові пояснення вказаних свідків, з яких вбачається, що 12 січня 2018 року близько 14 год. в їх присутності поліцейський запропонував водієві ОСОБА_1 продути газоаналізатор "Драгер", на що останній відмовився, після чого продовжував вести себе неадекватно, висловлювався на адресу поліцейських нецензурною лайкою та шарпав їх за одяг.

Більше того, у графі протоколу, де зазначаються пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 визнав свою вину, а також додав, що більше такого не повториться.

Будь-які зауваження з приводу складеного інспектором адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 стверджувала, що саме вона керувала даним автомобілем, однак такі доводи не знаходять свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, а саме: рапортом інспектора, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та самого ОСОБА_1, та долученим до матеріалів відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 на місці події відсутня. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення ОСОБА_2 з приводу зазначених подій, що, на думку суду апеляційної інстанції, викликає сумніви щодо правдивості її пояснень, з урахуванням того, що вона являється дружиною ОСОБА_1 і є зацікавленою особою.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які би підтверджували доводи, зазначені в апеляційних скаргах і спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги особи, притягнутої до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду від 04 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.І. Коструба