Справа № 226/1120/18
Провадження № 3/226/310/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Людмила Іванівна, за участю секретаря Тіссен О.В., прокурора Натеси М.М.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого директором з матеріально-технічного постачання та тендерних закупівель ДП «Мирноградвугілля», місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце фактичного перебування: АДРЕСА_2, за ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду з управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, ОСОБА_1, займаючи посаду директора з матеріально-технічного постачання та тендерних закупівель Державного підприємства «Мирноградвугілля», будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п.10 ч.1 ст.46 зазначеного Закону, яка зобовязує субєктів декларування вказувати в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру відомості про цінне рухоме майно, що належить субєкту декларування або членам його сімї на праві приватної власності, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, порушив зазначені вимоги, не вказавши у декларації за 2016 рік відомості про доходи в розмірі 149000грн., отримані в результаті продажу автомобіля «Kia Ceed», 2008 року випуску, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначав, що в 2017році він вперше подавав електронну декларацію і не знав, що до неї треба вносити і прибутки, отримані ним ще до призначення його на посаду директора з матеріально-технічного постачання та тендерних закупівель ДП «Мирноградвугілля», на якій він перебуває з 20 лютого 2016 року. Через це він не зазначив в е-декларації за 2016рік дохід в розмірі 149000грн. від продажу автомобіля «Kia Ceed», який він продав 17.01.2016року в м.Києві ще до призначення його на посаду. Крім цього, звертав увагу суду на неповноважність співробітників Управління захисту економіки здійснювати перевірку декларацій та що отриманий ним дохід від продажу автомобіля є меншим аніж 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 1 січня звітного періоду, що виключає його відповідальність. Посилаючись на це та на відсутність у нього будь-якого наміру приховати свої доходи, просив суд закрити щодо нього провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор вважав вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.4 ст.172-6 КУпАП доведеною і просив притягнути його до адміністративної відповідальності, застосувавши максимальне стягнення, визначене за вказане правопорушення.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши протокол та додані до нього докази, суд дійшов таких висновків. Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції». Згідно абз.5 ч.1 ст.1 цього Закону корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Субєктами, на яких поширюється дія Закону «Про запобігання корупції», є зокрема, державні службовці, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 22.02.2016року на підставі наказу ДП «Красноармійськвугілля» від 19.02.2016року №12-к призначений на посаду виконуючого обовязки директора з матеріально-технічного постачання, тендерних закупівель і збуту продукції держпідприємства з випробувальним строком два місяці. Інформація про подальше його перебування на посаді органом, який направив протокол, суду не представлена. В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що і в теперішній час він займає зазначену посаду.

Абзацом 13 частини 1 статті 13 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, конкретні повноваження, у тому числі спеціальні, у сфері протидії корупції та спосіб їх реалізації мають бути визначені Конституцією та відповідними законами України.

Згідно ст.11 Закону України «Про запобігання корупції» виключно Національному агентству з питань запобігання корупції належать повноваження щодо:

проведення аналізу стану запобігання та протидії корупції в Україні, діяльності державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у сфері запобігання та протидії корупції;

здійснення моніторингу, координації та оцінки ефективності виконання Антикорупційної стратегії;

здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань, зокрема, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб;

здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Для виконання своїх повноважень, у тому числі й зазначених вище, згідно зі статтею 12 Закону Національному агентству з питань запобігання корупції надано ряд прав, зокрема:

одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб'єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об'єднань інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань;

проводити перевірки організації роботи із запобігання і виявлення корупції в державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, зокрема щодо підготовки та виконання антикорупційних програм;

отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому Закон не наділяє цими ж повноваженнями та правами інших уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції.

Положеннями ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, підставою застосування вищевказаних норм є наявність факту вчинення адміністративного правопорушення конкретною особою. Водночас, вказані положення законодавства не наділяють органи Національної поліції України повноваженнями щодо витребування будь-якої інформації чи документів з метою перевірки дотримання іншими особами вимог законодавства та виявлення (чи невиявлення) порушень, які, імовірно, можуть містити ознаки адміністративного правопорушення.

На підтвердження факту подання ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей у декларації як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, уперуповноваженим Управління захисту економіки в Донецькій області, яким складено протокол, додано: декларацію ОСОБА_1 за 2016рік, роздруковану з офіційного веб-сайту НАЗК, копію наказу про прийняття ОСОБА_1 на роботу, копію його посадової інструкції, інформацію регіональних сервісних центрів, отримані на запити Департаменту захисту економіки. Підставою необхідності отримання цих документів в запитах зазначається на проведення перевірки дотримання вимог антикорупційного законодавства та наявність матеріалів щодо можливого вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, яке було виявлено в ході аналізу подання особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацій (а.с.9, 21,28). Рапортів посадових осіб Департаменту чи будь-яких інших документів з приводу виявлення порушення ОСОБА_1 вимог фінансового контролю, їх реєстрації в Журналах обліку матеріали справи не містять, як і не містять відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 або повідомлення НАЗК Департаменту захисту економіки Національної поліції України про результати такої перевірки.

Аналіз законодавства доводить, що нормативно-правові акти загальнообов'язкового характеру, які б наділяли Національну поліцію України або її підрозділи повноваженнями та відповідними правами щодо здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань запобігання корупції, проведення відповідних перевірок, витребування документів поза межами конкретних кримінальних чи адміністративних проваджень відсутні. Відсутні аналогічні норми і в Законі України «Про Національну поліцію».

Отже, Департамент захисту економіки Національної поліції України не відноситься до суб'єктів, які наділені правом проведення перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 814/886/17, згідно якої здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно ч.2 ст.7 та ст.245, ст.280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Так як досудова перевірка по справі здійснена не уповноваженим органом, це не надає суди підстави для визнання доказів у справі допустимими та вважати їх поза розумним сумнівом.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Так як у суду відсутня можливість встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,9,247,251,279,280,283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Клепка Л.І.