Дата документу Справа № 334/2233/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 334/2233/18 Головуючий в 1 інстанції Ісаков Д.О.
Провадження №33/778/590/18 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2018 року постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вперше із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду 25 червня 2018 року.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 2 липня 2018 року в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження було відмовлено, у зв'язку із ненаданням доказів причин пропуску строку, які, на думку апелянта, є поважними (а.с.68-69).

31 липня 2018 року адвокат ОСОБА_2 повторно звернувся із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження. (а.с.73-90).

В обґрунтування необхідності поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що копію постанови захисник отримав 12 червня 2018 року, апеляційну скаргу було подано 22 червня 2018 року тобто впродовж десяти днів з моменту отримання. Вказує, що висновки суду щодо присутності адвоката ОСОБА_2 в судовому засіданні 05 червня 2018 року є хибними, оскільки в цей час він знаходився в апеляційному суді, про що надав копію судової повістки. Тому вважає, що причина пропуску строку на апеляційне оскарження постанови є поважною.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи клопотання адвоката ОСОБА_2 та подані ним докази, приходжу до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, а з моменту її винесення.

З матеріалів справи вбачається, що суд здійснював заходи стосовно виклику до судового засідання ОСОБА_3, вказана особа була обізнана про наявність у проваджені суду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складався за його присутності, ОСОБА_3 надавав власноручні пояснення щодо вживання алкоголю 28.03.2018 р. і у матеріалах справи наявні відомості про отримання останнім судової повістки на попередню дату судового засідання (а.с.14). Інтереси ОСОБА_3 за укладеною угодою (а.с. 31) представляв адвокат ОСОБА_2, який надавав до суду першої інстанції письмові заперечення.

Надана адвокатом ОСОБА_2 копія судової повістки до суду апеляційної інстанції на 05.06.2018 року не підтверджує його участь у судовому засідання по іншій справі, що за твердженням адвоката унеможливило його присутність у суді першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 і, з урахуванням визначеного ч.2 ст.294 КУпАП моменту обчислення строку на апеляційне оскарження, не здатне переконати суд у наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_2 вже звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2018 року і обставини, викладені в його клопотанні про несвоєчасність отримання судового рішення вже були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

За фактом розгляду клопотання захисника апеляційним судом Запорізької області 02 липня 2018 року було ухвалено постанову про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2, з дослідженням всіх доводів, які, на думку, апелянта, свідчать про причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч.10 ст.294 КУпАП, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції вдруге адвокат ОСОБА_2 посилається на аналогічні обставини, які вже були предметом перевірки і не засвідчують поважності і істотності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Нових обставин щодо поважності причин пропуску строку на оскарження, які б не досліджувались апеляційним судом при прийнятті рішення від 02 липня 2018 року про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження не надано.

За таких обставин, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності нових обґрунтованих документально доказів, які б свідчили про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Крім того, ОСОБА_3 чи адвокат ОСОБА_2, будучи обізнаними про наявність справи, не були позбавлені можливості дізнатися про хід її розгляду та оскаржити постанову в десятиденний строк з дня її винесення.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Доводи адвоката про його перебування в іншому суді, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки останнім не надано довідки про знаходження в суді апеляційної інстанції чи судової повістки з відміткою про перебування в судовому засіданні.

Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації прав ОСОБА_3 на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст.294 КУпАП обчислюється саме з дня винесення постанови, апеляційним судом не встановлено, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

відмовити адвокату ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2018 року стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник