33/775/219/2018(м)
266/661/18

Головуючий у 1 інстанції Шишилін О.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2018 року м. Маріуполь
Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, за участю ОСОБА_2 та її захисника - адвоката ОСОБА_3, прокурора Олейніченка С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.06.2018 р., якою
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, працюючу директором МКП «Маріупольтепломережа», яка має вищу освіту, зареєстрована та мешкає за адресою: м. Маріуполь, вул. Латишева, б. 43, кв. 102
визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень; провадження за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:
Постановою суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», будучи директором комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Приморська» з 07.09.2012 р. до 01.05.2017 р., згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, перебуваючи у приміщенні ККП «КК «Приморська» за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, б. 27:
- 12.04.2017 р. не повідомила Департамент розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради про наявність в неї реального конфлікту інтересів при підписанні договору безвідсоткової позики № 7 від 12.04.2017 р., та наданні дозволу на виділення 200 тис. гривень головному інженеру КК «КК «Приморська» ОСОБА_4 на ремонт квартири, за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Будівельників, б. 48, кв. 65 (1/2 частки якої належить останній);
- 12.04.2017 р. дала дозвіл виділити 200 тис. гривень головному інженеру КК «КК «Приморська» ОСОБА_4 на ремонт квартири, за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Будівельників, б. 48, кв. 65 (1/2 частки якої належить останній) в умовах реального конфлікту інтересів;
- 03.04.2017 р. не повідомила Департамент розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради про наявність в неї реального конфлікту інтересів, при прийнятті рішення на користь ОСОБА_4, шляхом підписання наказу ККП «КК «Приморська» № 39к від 03.04.2017 р., відповідно до якого останнього прийнято головним інженером на зазначене підприємство з 12.04.2017 р. по 01.04.2022 р. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції», зазначене рішення прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, через те, що 05.05.2016 р. ОСОБА_2 отримала у подарунок від свого, на той час підлеглого ОСОБА_4 ? частки квартири, вартістю 80 тис. грн.;
- 03.04.2017 р. прийняла рішення на користь ОСОБА_4, підписавши наказ ККП «КК «Приморська» № 39к від 03.04.2017 р., відповідно до якого останнього прийнято головним інженером на зазначене підприємство з 12.04.2017 р. по 01.04.2022 р. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» зазначене рішення прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, через те, що 05.05.2016 р. ОСОБА_2 отримала у подарунок від свого, на той час підлеглого ОСОБА_4 ? частки квартири, вартістю 80 тис. грн.;
- 10.10.2016 р. не повідомила Департамент розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради про наявність в неї реального конфлікту інтересів, а саме про прийняття рішення на користь ОСОБА_4, підписавши договір на виконання робіт № 1080 від 10.10.2016 р., відповідно до якого останній є виконавцем зазначеного договору та зобовязаний організовувати і контролювати ведення інженерно-технічних робіт на ККП «КК «Приморська» та виконувати інші обовязки з 10.10.2016 р. по 31.03.2017 р. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції», зазначене рішення прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, через те що 05.05.2016 р. ОСОБА_2 отримала у подарунок від свого, на той час підлеглого ОСОБА_4 ? частки квартири, вартістю 80 тис. грн.;
- 10.10.2016 р. прийняла рішення на користь ОСОБА_4, підписавши договір на виконання робіт № 1080 від 10.10.2016 р., відповідно до якого останній є виконавцем зазначеного договору та зобовязаний організовувати і контролювати ведення інженерно-технічних робіт на ККП «КК «Приморська» та виконувати інші обовязки з 10.10.2016 р. по 31.03.2017 р. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції», зазначене рішення прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, через те, що 05.05.2016 р. ОСОБА_2 отримала у подарунок від свого, на той час підлеглого ОСОБА_4 ? частки квартири, вартістю 80 тис. грн.;
- 31.08.2016 р. не повідомила Департамент розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради про наявність в неї реального конфлікту інтересів, а саме про прийняття рішення на користь ОСОБА_4, підписавши наказ ККП «КК «Приморська» № 158к від 31.08.2016, відповідно до якого останнього прийнято головним інженером на зазначене підприємство з 01.09.2016 р. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції», зазначене рішення прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, через те, що 05.05.2016 р. ОСОБА_2 отримала у подарунок від свого, на той час підлеглого ОСОБА_4 ? частки квартири, вартістю 80 тис. грн.;
- 31.08.2016 р. прийняла рішення на користь ОСОБА_4, підписавши наказ ККП «КК «Приморська» № 158к від 31.08.2016 р., відповідно до якого останнього прийнято головним інженером на зазначене підприємство з 01.09.2016 р. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції», зазначене рішення прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, через те, що 05.05.2016 р. ОСОБА_2 отримала у подарунок від свого, на той час підлеглого ОСОБА_4 ? частки квартири, вартістю 80 тис. грн..
На вказану постанову ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що фактично не отримувала подарунка від ОСОБА_4, і оформили його у звязку з тим, що договір дарування був дешевший у оформленні ніж договір позики. Протоколи про адміністративні правопорушення складені працівником поліції, а не працівником НАЗК. Зазначає, що висновок НАЗК про виявлення іншого корупційного правопорушення відносно неї не був складений, хоча таке складання є обовязковим. Вказує на незаконність ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.02.2018 р., якою провадження відносно неї було зупинено, оскільки вона не зявлялась на судові засідання у звязку з тим, що не була належним чином повідомлена. Звертає увагу, що всі документи, які могли б підтверджувати її вину є недопустимими, оскільки пропущений строк притягнення до адміністративної відповідальності. Просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.02.2018 р. та постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.06.2018 р.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та її захисника, які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що слід скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
Суд першої інстанції прийшов до правильного, обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а також про доведеність її вини у вчинені вказаних адміністративних правопорушень, з яким погоджується апеляційний суд.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснила, що фактичні обставини інкримінованих їй адміністративних правопорушень вона визнає, на даний час розуміє, що вона вчинила всупереч закону, проте вважає, що на час вчинення інкримінованих дій у неї не було конфлікту інтересів.
На час вчинення інкримінованих адміністративних правопорушень ОСОБА_2 працювала директором ККП «КК «Приморська» та була підпорядкована Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури міської ради.
ОСОБА_2 була ознайомлена під особистий підпис з попередженням про обмеження, спрямовані на запобігання корупційним та повязаним з корупцією правопорушенням, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержанню неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ними, дотримання вимог фінансового контролю відповідно до Закону України від 14.10.2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції», що вона підтвердила під час апеляційного розгляду.
Таким чином, остання є субєктом інкримінованих адміністративних правопорушень.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення № 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90 від 07.02.2018 року; даними щорічної декларації за 2016 р., поданої ОСОБА_2 як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (т. 1 а.с. 5-13); наказом директора комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Приморська» ОСОБА_2 від 10.09.2012 р. № 3к (т. 1 а.с. 42); наказом директора комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Приморська» ОСОБА_2 від 31.08.2016 р. № 158к (т. 1 а.с. 47); наказом директора комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Приморська» ОСОБА_2 від 07.10.2016 р. № 172к (т. 1 а.с. 50); договором про повну матеріальну відповідальність (т. 1 а.с. 53); договором на виконання робіт № 1080 від 10.10.2016 р. (т. 1 а.с. 54); актом прийомки виконаних робіт до договору № 1080 (т. 1 а.с. 54); наказом директора комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Приморська» ОСОБА_2 № 39к від 03.04.2017 р.; заявою ОСОБА_5 на імя директора ККП «КК «Приморська» від 12.04.2017 р. (т. 1 а.с. 33-34).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про неспроможність доводів ОСОБА_2 щодо того, що безвідсоткова позика в розмірі 200000 грн. фактично не видана ОСОБА_4, тому фактично прийняте рішення не виконано, а тому не мається конфлікту інтересів, оскільки суду не надано доказів на спростування прийнятого рішення на користь ОСОБА_4 про надання безвідсоткової позики, а навпаки з наказу директора «ККП КК «Приморська» ОСОБА_2 від 12.08.2017 р. № 103/ос вбачається, що остання наказала оформити та видати безвідсоткову позику за рахунок додаткових доходів підприємства ОСОБА_4 строком на 60 місяців в розмірі 200000 грн. для проведення капітального ремонту квартири (т. 1 а.с. 124). Неотримання останнім грошей не спростовує прийняття зазначеного рішення правопорушницею на його користь в умовах реального конфлікту інтересів, та не повідомлення правопрушницею Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Також суд не приймає доводи ОСОБА_2, що фактично частка квартира їй була подарована з метою забезпечення повернення грошового займу, який ОСОБА_4 отримав від її батька ОСОБА_6, оскільки вони нічим не підтверджуються, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснила, що на даний час договір дарування є чинним.
Відносно доводів апеляційної скарги щодо відсутності висновку НАЗК про виявлення правопорушення, звертаю увагу на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції" у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або повязаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим субєктам у сфері протидії корупції.
Аналіз вказаної норми закону дає можливість прийти до висновку, що дана правова норма є імперативною тільки для такого субєкту, як уповноважені особи Національного агентства з питань запобігання корупції, що підтверджується навіть назвою ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції" «Права Національного агентства».
В даній справі про адміністративне правопорушення протоколи про адміністративні правопорушення складено працівником ОВС УЗЕ в Донецькій області, отже положення вищезгаданої норми закону про обовязковість наявності висновку НАЗК в даній справі не підлягають застосуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 172-4 172-9 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), отже доводи апеляційної скарги про складання протоколів про адміністративні правопорушення не уповноваженою особою є необґрунтованими.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо невстановлення в оскаржуваній постанові факту вчинення ОСОБА_2 інкримінованих адміністративних правопорушень, а використання судом формулювання «протоколом про адміністративне правопорушення встановлено ….», то ці доводи відносяться до стилістики викладення постанови і не можуть бути підставою для визнання незаконності оскаржуваної постанови. Наведене формулювання «протоколом про адміністративне правопорушення встановлено ….» використане судом на початку постанови, далі судом повністю встановлено фактичні обставини справи та винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, що викладено судом на стр. 4-6 оскаржуваної постанови. Оскаржувана постанова викладена відповідно до положень ст.ст. 280, 283 КУпАП і містить передбачені Законом відомості, в тому числі і опис обставин, установлених під час розгляду справи.
Вимоги апеляційної скарги щодо скасування ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.02.2018 р. не відносяться до компетенції апеляційного суду з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 152-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обовязковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
В Рішенні Конституційного суду України від 31.03.2015 р. в справі № 2-рп/2015 визначено, що положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.
Ухвала Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.02.2018 р. не входить в перелік постанов, передбачених ч. 1 ст. 284 КУпАП, тому відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 р. в справі № 2-рп/2015 вищевказана ухвала оскарженню не підлягає.

З доводами апеляційної скарги про сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності неможливо погодитись з огляду на наступне. Системний аналіз положень ст. 38 та інших норм КУпАП дає підстави для висновку, що законодавець повязує початок обчислення строку з моментом, коли встановлено, що у діях особи є склад правопорушення (встановлено правопорушення). Процесуально цей висновок оформлюється у вигляді протоколу. Ст. 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол. Дії особи, що має право скласти протокол, до моменту складання протоколу можуть свідчити, що виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено обєкт, обєктивну сторону, субєкт, субєктивну сторону), зазначається тільки при складанні протоколу і саме з дати його складання починає текти строк накладання стягнення.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", а саме не повідомила не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізналася про наявність у неї реального конфлікту інтересів свого безпосереднього керівника, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а також порушила вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, чи вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Таким чином, постанова районного суду винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2 та скасування або зміни постанови районного суду немає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.06.2018 р. залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.06.2018 р. відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: