Номер провадження: 33/785/896/18
Номер справи місцевого суду: 523/5732/18
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю прокурора Самборського О.П., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2018 року відносно:

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Крушанівка Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, працюючої державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів (рибоохоронний патруль) Управління державного агентства рибного господарства в Одеській області,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень, а також стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу охорони водних біоресурсів Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, будучи посадовою та службовою особою державного органу, порушивши вимоги ст. 3 ч. 1 п. 1 п. п. «в» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинила правопорушення, пов'язане з корупцією, яке містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що постанова суду підлягає скасуванню з таких підстав:

- суд першої інстанції не врахував, що в період з 11.09.2014 року по 11.01.2015 року вона перебувала у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, а з 12.01.2015 року по 14.11.2017 року - у відпустці по догляду за дитиною. 15.11.2017 року вона не змогла приступити до роботи, оскільки дитина хворіла і не відвідувала дитячий садок. Після 15.11.2017 року, на роботі, їй повідомили про необхідність подачі електронної декларації у відповідності до Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року. 27.11.2017 року вона зареєструвалася на сайті НАЗК, а 01.12.2017 року подала електронну декларацію за 2016 рік;

- суд першої інстанції не врахував також, що вона підписувала посадову інструкцію у квітні 2013 року, але діючий на той час Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» не передбачав подачі електронної декларації;

- суд не дав правової оцінки її доводам про наявність поважних причин, через які вона несвоєчасно подала електронну декларацію.

Посилаючись на зазначені доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду і закрити провадження у справі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Прокурор частково заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив скасувати постанову суду першої інстанції із закриттям провадження по справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до матеріалів справи, 23.04.2018 року старшим оперуповноваженим ДЗЕ в Одеській області Національної поліції України Олефір С.В. відносно ОСОБА_2 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а.с. 1-8).

Мотивуючи свої висновки про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції послався у постанові на те, що, згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №3, щорічна декларація суб'єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком та така декларація охоплює звітній рік, період з 01 січня до 31 грудня включно.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані щорічно, до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Отже, для суб'єктів декларування, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, останнім днем подання декларації за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є 31 березня 2017 року.

Верховною Радою України 23.03.2017 року прийнято Закон України №1975-УІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», який набрав чинності 30.03.2017 року, згідно з яким, строк подання щорічної декларації для осіб, які, відповідно до закону України «Про запобігання корупції», подають таку декларацію вперше, продовжено до 01.05.2017 року, а ОСОБА_2 подала її 01.12.2017 року.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про наявність поважних причин, через які вона несвоєчасно подала електронну декларацію, адже інформація про необхідність, у відповідності до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, є загальнодоступною.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що на момент притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, закінчився строк накладення адміністративного стягнення з таких підстав.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи випливає, що за своєю сутністю, адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, у вчиненні якого визнана винуватою ОСОБА_2, є триваючим.

Зі змісту висновку старшого оперуповноваженого ДЗЕ в Одеській області Національної поліції України Олефір С.В. (а.с. 58-61), датою виявлення правопорушення визначено 23.04.2018 року, як дата зібрання всіх матеріалів та складання адміністративного протоколу.

Разом з тим, з листа начальника департаменту захисту економіки Управління в Одеській області ОСОБА_5 (а.с. 19), вбачається, що про несвоєчасне подання ОСОБА_2 електронної декларації, підрозділу поліції було відомо ще 09.02.2018 року, що для відповідного органу поліції, є датою виявлення правопорушення.

Таким чином, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, могло відбутись не пізніше 09.05.2018 року.

Постанова суду 1-ої інстанції винесена 12.06.2018 року, що свідчить про те, що на той час, тримісячний строк, протягом якого можливе накладення адміністративного стягнення у справі, - закінчився.

Приписом п. 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 7, 38, 247, 280, 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2018 року відносно ОСОБА_2 у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца