П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка містить і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом?янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановою суду визнано доведеним, що 26.07.2018, о 20 год. 20 хв., ОСОБА_1 в м. Києві по пл. Севастопольській, буд. 2, керував транспортним засобом "Toyota Camry", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Огляд на стан сп`яніння за згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу "Драгер", ARHK-0555, в присутності двох свідків. Проба позитивна - 2,24 ‰, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 05.11.2018 подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, в якій міститься і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що він- ОСОБА_1 не зміг подати апеляційну скаргу у встановлений законом термін, у зв`язку з тим, що викликів до суду на адресу, що зазначена в протоколі, не отримував, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 29.10.2018.

В самій же апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Солом?янського районного суду м. Києва від 05.09.2018 скасувати, постановити нову, якою закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 посилається на порушення приписів ст. 268 КУпАП, що, в свою чергу, позбавило його- ОСОБА_1 права на справедливий суд та на свій захист.

Водночас ОСОБА_1 зауважує, що в акті огляду на стан сп?яніння наявний не його підпис, а оскільки його перевірка як водія на стан алкогольного сп`яніння проводилась за допомогою приладу газоаналізатор Drager Alkotest 6820, вже після складання протоколу, - то його показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Також вказує, що він особисто був не згоден із результатами вимірювання, однак працівник поліції не запропонував йому пройти альтернативний огляд у медичному закладі, як то передбачено Інструкцією.

Просить звернути увагу і на те, що в означений час в протоколі про адміністративне правопорушення він не керував автомобілем, оскільки вказаним автомобілем керувала його знайома, яка зупинила автомобіль на пл. Севастопольській, буд. 2, в м. Києві, а він- ОСОБА_1 був тільки в якості пасажира в даному автомобілі. Коли водій пішла по своїх справах, не поставивши при цьому автомобіль на ручні гальма, то автомобіль самовільно покотився і водій іншого автомобіля - ОСОБА_2 почав подавати звукові сигнали. Він- ОСОБА_1 зупинив автомобіль шляхом постановки його на ручні гальма. Коли вийшов з автомобіля, то намагався владнати конфлікт із водієм ОСОБА_2 , але в цей час до нього підійшли працівники поліції, які і склали протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього- ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До початку розгляду провадження, яке призначено на 11.40 год. 19.12.2018, через відділ прийому громадян Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 14.12.2018 надійшло клопотання про розгляд його апеляційної скарги на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2018 у його відсутність на підставі наявних матеріалів. Одночасно, ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову місцевого суду - скасувати.

За викладеним, матеріали провадження підлягають розгляду за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду провадження і не виявив бажання брати у ньому участі.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі і відеозапис подій за участі ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, яка містить і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням обґрунтування поважності причини його пропуску, слід дійти наступного.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду, орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Дані вимоги закону під час судового провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції у повній мірі не дотримані, оскільки з матеріалів справи видно, що після надходження справи до суду 31.07.2018 (а.с. 7), ОСОБА_1 , як свідчать копії розписок від судової повістки, направлялися повідомлення про розгляд справи судом першої інстанції на 09.04 год. 20.08.2018 та на 09.14 год. 05.09.2018 (а.с. 8, 9), водночас, матеріали провадження до оскаржуваної постанови від 05.09.2018 не містять даних щодо належного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.

В подальшому, згідно матеріалів справи, до провадження долучені відстеження поштового відправлення Укрпошти щодо вручення адресату повідомлень 21.08.2018 та 05.09.2018, відповідно (а.с. 17, 18), тобто після судового засідання чи в день прийняття рішення.

Як далі вказує супровідний лист, копія постанови від 05.09.2018 направлена ОСОБА_1 на виконання вимог ст. 285 КУпАП - 19.10.2018 (а.с. 11), з матеріалами справи він ознайомився 29.10.2018 (а.с. 16), а апеляційну скаргу подав - 05.11.2018 (а.с. 19).

За наведеним, у сукупності, можна погодитися з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду від 05.09.2018, проте вони не заслуговують на увагу за підстав грубого порушення права ОСОБА_1 бути присутнім у судовому засідання та надавати пояснення по обставинах, викладений в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто права на справедливий суд та на його захист, оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення - 26.07.2018 ОСОБА_1 був повідомлений про направлення справи до Солом?янського районного суду м. Києва (а.с. 1), в якому відкритий доступ до інформації щодо призначення справ до розгляду на офіційному сайті судової влади (суду), а тому ОСОБА_1 повинен був самостійно цікавитися перебігом провадження у своїй справі, добросовісно користуючись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов?язки, ще і за тим, що йому було відомо про перебування справи у суді щонайменше 21.08.2018.

При цьому слід звернути увагу, що і до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з?явився, використовуючи свої права на власний розсуд.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всупереч нормі п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 164438 від 26.07.2018, в цей день, о 20 год. 20 хв., ОСОБА_1 в м. Києві, пл. Севастопольська, буд. 2, керував транспортним засобом "Toyota Camry", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager Alkotest 6820, прилад ARHK-0555, в присутності двох свідків. Проба позитивна - 2,24 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

Свідки-поняті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засвідчили підписами правильність викладених обставин, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в акті огляду на стан алкогольного сп?янніня з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) і в наданих поясненнях від 26.07.2018 (а.п. 4).

Окремо ОСОБА_1 в акті огляду на стан алкогольного сп?янніня з використанням спеціальних технічних засобів, погодився з результатами огляду - позитивної проби в 2,24 ‰ (а.с. 3) та поставив свій підпис в роздруківці приладу тестування (а.с. 1).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в акті огляду на стан алкогольного сп?яніння стоїть не його підпис - на увагу не заслуговують, оскільки вони ні на чому не ґрунтуються і не спростовуються доводами самого ОСОБА_1 про те, що з результатами огляду він особисто не погодився, тобто про результат огляду в 2,24 ‰, який відтворений як у роздруківці з приладу Drager Alkotest 6820, так і в акті огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів - він знав.

При цьому не можна не відмітити, що позитивна проба в 2,24 ‰, більш ніж в 10 разів перевищує допустиму норму, визначену законом в 0,2 ‰, а тому і підпис ОСОБА_1 в документах міг зазнати змін.

Доводи ОСОБА_1 про те, що його перевірка на стан сп?яніння проводилася уже після складання протоколу, а тому результати такої перевірки не можуть бути доказами у справі - є явно неспроможними, оскільки саме результат тестування в 2,24 ‰ знайшов своє відображення у протоколі про адміністративне правопорушення та всіх складених документах, що містяться в матеріалах справи.

Незначні неузгодженості у відтворені часу на роздруківці тестування з приладу Drager Alkotest 6820, проведенні відеозйомки та у протоколі про адміністративне правопорушення, ніяким чином не вказують на інший перебіг подій, ніж знайшов своє відображення в матеріалах справи, і відповідає процедурі, визначеній ст. 266 КУпАП, ще і за тим, що дії працівників поліції за обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Як видно з переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису досліджуваних подій від 26.07.2018 за участі ОСОБА_1 , останній, що перебував в очевидному стані алкогольного сп?яніння, у добровільному порядку погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alkotest 6820, пройшов тестування не з першої спроби, уникаючи вказівок працівника поліції щодо процедури задування приладу, а потім фактично погодився з показниками приладу та не виказував при свідках-понятих своє бажання пройти повторний огляд в медичному закладі, знаючи порядок такого проходження, оскільки, як він вказав, більше 23 років пропрацював у міліції.

Не інформував він- ОСОБА_1 працівників поліції і про те, що не він керував транспортним засобом, а інша особа - знайома жінка, яка зупинила автомобіль на площі та пішла у своїх справах, а він тільки зупинив автомобіль шляхом постановки автомобіля на ручне гальмо, коли той самовільно покотився, а інший водій почав клаксонити.

Такі доводи апеляційної скарги слід розцінити як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Дані висновки ґрунтуються, крім наведеного вище, і на поясненнях свідка ОСОБА_2 від 26.07.2018 про те, що він біля узбіччя за адресою: пл. Севастопольська, буд. 2, в м. Києві, сидів у своєму припаркованому автомобілі "Шкода Фабія", д.н.з. НОМЕР_2 , коли водій автомобіля "Тайота Камрі", д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 став рухатися заднім ходом і учинив зіткнення з його- ОСОБА_2 автомобілем, завдавши механічних пошкоджень.

Після цього він- ОСОБА_2 вийшов з автомобіля і ОСОБА_1 з ним домовився владнати ситуацію, що склалася, без залучення працівників поліції.

Під час спілкування від ОСОБА_1 було відчутно явний алкогольний запах (а.с. 5).

Вказані пояснення свідка ОСОБА_2 спростовують твердження ОСОБА_1 , що викладені в апеляційній скарзі, про те, що автомобілем керував не ОСОБА_1 , що автомобіль самовільно покотився, що ОСОБА_1 чи пересідав на місце водія, щоб його зупинити, чи те, що після зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 виходив з дверей автомобіля для пасажира.

Отже, твердження ОСОБА_1 що він не керував особисто транспортним засобом в означений час та день, а тільки перебував в якості пасажира - на увагу не заслуговують, оскільки вони, крім наведеного, не узгоджуються і з позицією самого ОСОБА_1 про те, що він, будучи обізнаним щодо послідовності дій працівників поліції по встановленню стану алкогольного спяніння, не заявив про своє перебування в салоні автомобіля як пасажира, а добровільно пройшов тестування саме як водій.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Не вказав на такі обставини, щоб заслуговували на увагу в апеляційній скарзі і ОСОБА_1 .

Дослідивши всі докази у провадженні, у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

У рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 за № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - вихованню правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наведеним апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року.

Постанову Солом?янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька