Справа № 500/2622/18 Провадження № 3/500/712/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі судді Бурнусуса О.О., за участі секретаря судового засідання Петрової В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1, що народився 28 червня 1965 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Ютріс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 346592, складеного інспектором роти № 6 батальйону УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2, 03.05.2018 р. о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1, який керуючи транспортним засобом порушив Правила Дорожнього руху України на неодноразову законну вимогу інспектора УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2 відмовився предявити відповідні документи з метою уникнути адміністративної відповідальності, чим здійснив злісну непокору законній вимозі поліцейського, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що працівники поліції безпідставно зупинили його після чого вимагали предявити документи, покинути салон автомобіля і проїхати до відділу поліції. Він вважає дії працівників поліції незаконними, оскільки документи ним предявлялись.

Суд, дослідивши докази у справі, допитавши притягуваного ОСОБА_1, дійшов висновку, що зазначену справу про адміністративне правопорушення необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, з таких підстав.

Як було вище наведено, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, на неодноразову законну вимогу інспектора УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2, притягуваний ОСОБА_1 відмовився предявити відповідні документи.

Притягуваним ОСОБА_1 надана суду копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 238099 від 03.05.2018 р., згідно якій ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 03.05.2018 р. о 08:20 годині, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz SPRINTER, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в м. Ізмаїлі по вул. Болградське шосе, 21, не надав сигнал світловим показником повороту відповідного напрямку, порушивши п. 9.2 «б» ПДР України, та не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на т/з, поліс ОСЦПВВ на т/з, та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн.

Судом не встановлені обставини скасування зазначеної постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Зазначена постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є чинною і повторює обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП передбачена, зокрема за злісну непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

Розміщення ст. 185 КУпАП у Главі 15 КУпАП дає підстави визначити родовий обєкт правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП встановлений порядок управління.

Враховуючи те, що диспозиція ст. 185 КУпАП є бланкетною, вона відсилає до положень Закону України «Про Національну поліцію».

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такий превентивний захід, як «перевірка документів особи».

А п. 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що «поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, … якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення».

У зв'язку з тим, що розглядувана подія безпосередньо повязана з дорожнім рухом, підлягає застосуванню нормативно-правовий акт, яким встановлений єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, зокрема права та обов'язки учасників дорожнього руху, Правила дорожнього руху України.

Відповідно до п/п «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху України, «на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1», яким, в свою чергу передбачений обов'язок водія механічного транспортного засобу «мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п/п «а»); реєстраційний документ на транспортний засіб … (п/п «б»); поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів … (п/п «ґ»)».

Відповідальність ж за невиконання наведених вимог Правил дорожнього руху України, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не предявила для перевірки посвідчення водія відповідно категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Встановлені обставини свідчать про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення на транспорті, а тому у даному випадку дії ОСОБА_1 регламентуються Правилами дорожнього руху України, за вимогою п. 2.4 яких він був зобов'язаний пред'явити відповідні документи.

Викладені обставини дають підстави суду зробити висновок про те, що діяння, вчинене притягуваним ОСОБА_1 формально містить ознаки правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП (Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського), а також правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (Керування транспортним засобом особою, яка не предявила відповідних документів на право керування таким транспортним засобом для перевірки).

Одним із видів конкуренції в праві є конкуренція статей, які передбачають загальну та спеціальну норми. За такої конкуренції одна з них (яка передбачає загальну норму) охоплює визначене коло діянь, а інша (спеціальна норма) частину цього кола, тобто різновиди діянь, передбачених загальною нормою. У спеціальній нормі мають бути всі ознаки загальної норми, тоді як спеціальна норма має містити і свої специфічні ознаки, які виділяють її із загальної норми. При цьому слід виходити з того, що співвідношення (зіставлення) двох складів правопорушень як загального і спеціального можливе за таких умов: 1) обидва склади правопорушень є або матеріальними, або формальними; 2) при виключенні (умовному) із КУпАП спеціального складу злочину, передбачені ним дії повністю охоплюватимуться обєктивною стороною загального складу, за винятком тих дій, які додатково були передбачені у спеціальному складі, як його додаткові ознаки. Такі дії або вважатимуться декриміналізованими, або ж повинні визнаватися ознаками іншого складу злочину.

Обидва склади правопорушень, передбачених як ст. 185 КУпАП, так і ч. 1 ст. 126 КУпАП, є формальними, оскільки настання наслідків не є обов'язковим для моменту закінчення правопорушення.

При умовному виключенні із КУпАП спеціального складу правопорушення (ч. 1 ст. 126), передбачені ним дії (Керування транспортним засобом особою, яка не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") повністю охоплюватимуться обєктивною стороною загального складу ст. 185 КУпАП, за винятком тих дій, які додатково були передбачені у спеціальному складі, як його додаткові ознаки (Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі перелічених документів), які вважатимуться такими, що вийшли зі сфери регулювання КУпАП.

Наведені обставини дають підстави суду дійти висновку про наявність конкуренції норм закону про відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень, а саме ст. 185 КУпАП, як загальної, та ч. 1 ст. 126 КУпАП, як спеціальної.

Конкуренція зазначених норм як загальної та спеціальної вимагає від суду застосувати спосіб подолання такої конкуренції, відповідно до якого дії притягуваного мають бути кваліфіковані лише за ознаками спеціального складу правопорушення ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Тому суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Більше того, частиною 1 ст. 61 Конституції України встановлена гарантія, що «ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення».

Однак, як було вище наведено, постановою серії АР № 238099 від 03.05.2018 р. ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03.05.2018 р. не пред'явив відповідні документи.

А тому в силу вищезазначених вимог ч. 1 ст. 61 Конституції України ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, за вчинення якого його вже притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналіз досліджених доказів, а також обставин справи вказує на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у звязку з чим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього за ст. 185 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з недоведеністю наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_3