Справа №: 310/3397/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2018 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Богомолова Л.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватний підприємець, який мешкає за адресою: Запорізька область м. Бердянськ, вул. Островського, буд.86, НОМЕР_1 виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області від 17.02.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2,

у скоєнні правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2018 року на адресу Бердянського міськрайонного суду надійшов адміністративний матеріал, згідно якого 13 травня 2018 року о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_1 знаходячись поблизу будинку №24-А по вулиці Свободи, в м. Бердянськ, Запорізької області висловлювався нецензурною лайкою у громадському місці. На законну вимогу інспектора СРПП №2 в м. Бердянськ ОСОБА_2 припинити адміністративне правопорушення, а саме висловлювання нецензурною лайкою, ОСОБА_1 висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських та хватав за формений одяг.

Також 16 травня 2018 року на адресу Бердянського міськрайонного суду надійшов адміністративний матеріал, згідно якого, 13 травня 2018 року о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, у громадському місці біля будинку №24-А по вулиці Свободи, в м. Бердянськ, Запорізької області, висловлювався нецензурною лайкою в бік поліцейських, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

В судовому засіданні притягнутий ОСОБА_1 пояснив, що 13 травня 2018 року приблизно 22 годині 00 хвилин він зі своєю дружиною на таксі повертався зі святкування дня народження та в цей час водія таксі зупинили інспектора поліції, нібито за проїзд на забороняючий сигнал світлофора, а саме: червоний. Стверджує, що інспектора поліції почали вимагати від водія таксі його документи, на що таксист поясняв, що правил дорожнього руху він не порушував та просив надати докази. В цей час він також намагався пояснити, що він є свідком і бачив, що водій таксі проїхав на зелене світло світлофора та нічого не порушив. На що інспектора поліції пояснювали, що у них є докази, а саме: відеофіксація правопорушення, але нести її к автомобілю вони не зобовязані і наполягали, щоб водій таксі пройшов з ними у патрульний автомобіль, де вони його ознайомлять з відеофіксацією. Зауважив, що водій таксі відмовлявся пройти з ними до їх патрульного автомобіля, мотивуючи тим, що він не зобовязаний виходити зі своєї машини, а він намагався заступитися за нього та підтверджував слова водія таксі. Після чого попросив надати йому їх службові посвідчення, на що працівники поліції відмовлялися, мотивуючи тим, що вони показували їх водію. Він не заперечує, що після того як працівники поліції відмовилися надати йому посвідчення, він почав виражатися на їх адресу нецензурною лайкою, знаходячись в таксі, мотивуючи тим, що поки працівник поліції не надасть йому службове посвідчення, згідно Закону України «Про поліцію», він для нього не інспектор, а «перевертень в погонах». Після його слів працівники поліції почали розмовляти з ним зухвало та нетактовно, кажучи, що він такий розумний тільки в автомобілі та пропонували йому вийти з машини та «поговорити» на вулиці. Після чого, як тільки він вийшов з машини, працівники поліції повалили його на землю, застосували фізичну сили та затримали його, навіть не попередивши його про те, що відносно нього буде застосована фізична сила. Стверджує, що громадський порядок він не порушував, так як нецензурною лайкою у громадському місці не виражався. Зауважив, що написав відповідні скарги на дії працівників поліції, так як вважає, що їх дії були незаконними.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення притягнутого ОСОБА_1, переглянувши диск з відеофіксацією, який повністю підтверджує слова притягнутого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні не доведена.

Обєктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно ст.1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під'їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Суд вважає, що салон автомобіля таксі не є громадським місцем у розумінні ст.173 КУпАП.

Крім того матеріали адміністративної справи не містять ніяких даних про те, що діями ОСОБА_1 був порушений громадський порядок і спокій громадян, будь-яких свідків по даному адміністративному матеріалу не має, відсутні пояснення свідків, не має заяви жодної особи відносно висловлювання ОСОБА_1 нецензурною лайкою.

Адміністративний протокол серії ГП № 388388 від 13.05.2018 року містить підписи понятих, однак прізвищ понятих та адресу понятих не містить, тому не відомо хто саме підписав протокол про адміністративне правопорушення

За таких обставин суд не вбачає складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП за відсутністю обєктивної сторони правопорушення.

Крім того, суд приймає до уваги, що протоколи про адміністративне правопорушення серія ГП 388388 від 13.05.2018 року та серія ГП 388442 від 13.05.2018 року не містить пояснень жодних свідків, які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно виражався нецензурною лайкою та здійснив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського. Згідно відеофіксації, яка долучена до матеріалів справи дійсно вбачається, що ОСОБА_1 допускав нецензурну лайку, знаходячись в салоні автомобіля, що не є громадським місцем.

Адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1, крім протоколу про адміністративне правопорушення, не містять жодного доказу щодо скоєння ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за ст.ст.173, 185 КпАП України складені на припущеннях та будь-яких підтверджень не містять.

Враховуючи, що в діях притягнутого ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за статтями 173, 185 КУпАП та у відповідності п.1 ст.247 КУПАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає припиненню за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 КУпАП, ст.185 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.36, 173, 185, 247 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративні матеріали №310/3397/18 (провадження 3/310/1104/18) та №310/3398/18 (провадження 3/310/1105/18) обєднати в одне провадження, присвоїв №310/3397/18 (провадження 3/310/1104/18).

Справи про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.173, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду ОСОБА_3