Провадження № 33/792/283/18
Справа № 670/567/17 Головуючий в 1-й інстанції Потапов О. О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

За постановою суду, 19 липня 2017 року о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 керував мотоблоком «Зубр», по автодорозі Віньківці - село ОСОБА_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, що виразились у почервонінні обличчя, запаху алкоголю з порожнини рота. Стан алкогольного сп'яніння було встановлено в Віньковецькій ЦРЛ. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Постанову суду вважає незаконною, необгрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що факт керування мотоблоком визнає, проте не погоджується із висновком суду про доведеність факту перебування його у стані алкогольного спяніння.

Зазначає, що суд не мав достатніх підстав визнавати його винним на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, його особистих письмових пояснень, висновку лікаря Віньковецької ЦРЛ та пояснень невідомих йому ОСОБА_3, ОСОБА_4

Судом першої інстанції не було враховано ту обставину що ОСОБА_1 є інвалідом із діагнозом «розумово відсталий», а тому без сторонньої допомоги він не зовсім усвідомлював суть проведених з ним дій, як на місці зупинки працівниками поліції, так і в лікарняному закладі. Будь-який письмовий текст він спроможний написати лише під диктовку, часто при цьому не розуміючи суті написаного.

Крім того, судом в порушення ст. 277-2 КУпАП ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, допитавши свідків, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

Незалежно від невизнання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі своєї вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, суд правильно, обґрунтовуючи наявність в діях останнього складу правопорушення, виходив з фактичних даних (доказів), які доводять його винуватість.

Зокрема, правильно зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується такими доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 479069 від 19.07.2017 року, з якого вбачається, що 19 липня 2017 року о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 керував мотоблоком «Зубр», по автодорозі Віньківці - село ОСОБА_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, що виразились у почервонінні обличчя, запаху алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан сп'яніння проводився в Віньковецькій ЦРЛ, результат огляду - 2,96 %0. (а.с. 1);

- особистими поясненнями ОСОБА_1, де він пояснив, що випив горілки, після чого сів на мотоблок та поїхав додому, які написані власноручно (а.с. 6);

- даними висновку Віньковецької ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння ( 2,96 %0 )(а.с. 3);

- даними результату проведеного тестування на виявлення алкоголю за допомогою приладу ALCOTEST 6810, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено алкоголь 2,96 %0. (а.с. 5).

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які пояснили, що під час проведення тесту на алкогольне сп'яніння у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп'яніння - 2,96 та 2,78 промілле.

Допитані апеляційним судом свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підтвердили обставини, зазначені вище. Зокрема, свідок ОСОБА_3 ствердив, що проводячи ОСОБА_1 медичний огляд у лікарні, виявив, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Свідок ОСОБА_6 пояснив, що під час зупинки вищевказаного правопорушника, з його ротової порожнини був відчутний запах алкоголю. Останній визнав, що вживав алкогольні напої. Однак, на місці зупинки відмовився проходити медичний огляд. А тому, його було доставлено в лікарню для проходження такого. У медичному закладі було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об'єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Доводи апелянта про те, що його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, тим самим позбавлено можливості реалізувати право на дачу пояснень, заявлення клопотань, користуватись юридичною допомогою адвоката, не є беззаперечною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки такі права останнього, в тому числі і на безпосередню участь у судовому засіданні, доведення своєї невинуватості, були відновлені апеляційним судом. Зокрема, було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції та надано право захищатись від обвинувачення в апеляційному суді. Однак, з невідомих суду причин, ОСОБА_1 повторно у судове засідання апеляційного суду не з»явився.

Доводи апелянта про те, що висновок суду про доведеність факту перебування у стані алкогольного спяніння ОСОБА_1 є неправильним не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Не спростовують висновків суду і посилання апелянта на те, що він являється інвалідом із діагнозом «розумово відсталий», а тому без сторонньої допомоги не зовсім усвідомлював суть проведених з ним дій, як на місці зупинки працівниками поліції, так і в лікарняному закладі. Так, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що правопорушник обмежено дієздатний чи недієздатний. Натомість, вищевказана хвороба не завадила йому керувати джерелом підвищеної небезпеки - транспортним засобом.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Таким чином, об'єктивних даних, які вказували б на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 в матеріалах справи не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду та були безумовною підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Віньковецького районного суду від 4 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області Н.О.Федорова