Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1245/18
Провадження № 3/273/600/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року суддя Баранівського районного суду Новицький Є. А. , розглянувши матеріали, які надійшли від Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: 2-й провулок Гагаріна, 42 м. Баранівка Баранівського району Житомирської області, громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Баранівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД №037803 від 12.08.2018 р. відносно громадянина ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із протоколу серії БД №037803 від 12.08.2018 р. о 20 год. 25. хв. в м. Баранівка по вул. Гагаріна, ОСОБА_1 керував ВАЗ 2102 з державними номерними знаками 66319 КН в стані алкогольного спяніння. Огляд проведено зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер6820» 0,57 % в присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, та пояснив, що він дійсно 12.08.2018 року о 20-й год. 25 хв. знаходився біля свого будинку та ремонтував свій автомобіль, оскільки він не заводився, тому не міг керувати даним автомобілем в стані сп'яніння. Також, зазначив, що під час ремонтування авто він випив одну пляшку пива, бо на це має повне право в подвірї свого будинку, але те що їхав додому заперечував та вказує, що воно було дописано інспектором поліції після підписання протоколу. Запропоноване інспектором поліції проходження освідування за допомогою приладу «Драгер», погодився, оскільки стояв біля свого будинку, пив пиво та ремонтував свій автомобіль, а не керував ним. Після проходження освідування приладом «Драгер» інспектор Кухтюк О.Р. запропонував підписати протокол і пояснив, що за це йому нічого не буде, що він і зробив. З огляду на обставини справи, зважаючи на те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, наполягав на закритті провадженні по справі про адміністративне правопорушення щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, з підстав передбачених ст. 247 КупАП, а саме у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила той факт, що 12.08.2018 року вона знаходилася разом із чоловіком ОСОБА_1 вдома за адресою 2-й провулок Гагаріна, 42, м.Баранівка, під вечір до неї прийшла ОСОБА_3, а чоловік в цей час ремонтував їх автомобіль. Через деякий час в хату зайшов її чоловік та попросив його водійські документи, на автомобіль та попросив вийти на вулицю. На вулиці стояли працівники поліції, які запропонували чоловіку пройти тест на алкоголь, про що він погодився, а їм не розяснюючи права дали на підпис вже написані пояснення та сказали що нічого тут кримінального немає. Щодо пояснень які були написані працівниками поліції відмовляється, бо їх не читала, а працівники поліції ввели їх в оману. Наступного дня працівники поліції знову приїхали та попросили підписатися в акті огляду на стан алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила той факт, що 12.08.2018 року вона заходила в гості до ОСОБА_1 за адресою 2-й провулокГагаріна, 42, м.Баранівка, та бачила як ОСОБА_1 ремонтував свій автомобіль. Через деякий час в хату зайшов ОСОБА_1 та попросив у ОСОБА_2 його водійські документи, на автомобіль та попросив вийти на вулицю. На вулиці стояли працівники поліції, які запропонували ОСОБА_1 пройти тест на алкоголь, про що він погодився, а їм не розяснюючи права дали на підпис вже написані пояснення та сказали що нічого тут кримінального немає. Щодо пояснень які були написані працівниками поліції відмовляється, бо їх не читала, а працівники поліції ввели їх в оману. Наступного дня працівники поліції знову приїхали та попросили підписатися в акті огляду на стан алкогольного спяніння.

Таким чином, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Частина ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з метою встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні судом досліджено матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №037803 від 12.08.2018 року; акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, показники приладу «Драгер», письмові пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Не зважаючи на викладене, жоден наданий суду доказ не підтверджує вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення серії БД №037803 від 12.08.2018 року, як доказ скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає його недопустимим доказом адже відповідно до п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя, Міністерства внутрішніх справ №1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, (далі Інструкція №1452/735 від 09.11.2015 року) огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №037803 від 12.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом по вул..Гагаріна, а сам протокол складений за місцем проживання ОСОБА_1 по 2-му пров.Гагаріна, 42.

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкція №1452/735 від 09.11.2015 року) також передбачено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, що також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, що протокол про адміністративне правопорушення та саме освідування на пристрій «Драгер» проводився не за місцем зупинки транспортного засобу, а за місцем проживання ОСОБА_1

Також оцінюючи докази, суд вважає недопустимим доказом акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, у звязку з тим, що у порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, вищезазначений акт не зазначено в додатках до протоколу про адміністративні правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 серії БД №037803 від 12.08.2018 року.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів адміністративної справи, докази відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі відсутні, що в свою чергу не узгоджується з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1, складений з істотним порушенням вимог чинного законодавства, тобто протокол не відповідає вимогам ст.ст.256,266 КУпАП.

Отже, належні та допустимі докази наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 - відсутні.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

За таких обставин суд немає змоги на підставі одного лиш результату тесту про встановлення факту сп'яніння ОСОБА_1 притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Співставивши наявні матеріали справи, зважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї провини не визнав, а в матеріалах справи відсутні достатні докази для встановлення його вини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість закриття провадження у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 221, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя: Є.А. Новицький