Єдиний унікальний номер 235/1028/18 Номер провадження 33/775/233/2018

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2018 суддя судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнена до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Красноармійського міськрйонного суду Донецької області від 27.04. 2018., якою

ОСОБА_2, 04.10.1985р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и л а :

Постановою Красноармійського міськрайлонного суду Донецької області від 27.04.2017р., ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, вона оскаржена особою, яка притягнена до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який прохає, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також:

- вказує, що він сам запропонував працівнику поліції проїхати до наркологічного диспансеру або до будь-якої іншої лікарні, де він був готовий здати кров з метою встановлення його стану;

- вказує, що працівники поліції свідків чи понятих до його автомобілю взагалі не підводили, без будь-яких пояснень надали йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом;

- зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, а працівники поліції не пропонували йому цього робити, після підписання йому дозволили їхати, що свідчить про його перебування у тверезому стані;

- зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, викладені у постанові суду не повно, не відповідають фактичним обставинам справи;

- зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушеннями, а саме працівниками поліції до матеріалів був долучений відеозапис вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, однак у протоколі відповідне зазначення відсутнє;

- вважає, що суд на обґрунтування вини його вину послався на докази, які є неналежними, свідки у судовому засіданні не допитувались, а відеозапис не був зазначений у протоколі та не був наданий при первинному надходженні адміністративних матеріалів до суду, а витребування відеозапису за ініціативою суду суперечить вимогам ст. 255 КУпАП, внаслідок чого судом зроблений, на його думку, помилковий висновок про наявність в його в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України.

Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4 повідомлено належним чином, які до апеляційного суду не зявилися, клопотання про відкладення розгляду його апеляційної скарги від нього не надходило, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, тому апеляційний суд прийшов до висновку про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 за таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що судом, повно всебічно та обєктивно зясовані всі обставини у справі та встановлено, що ОСОБА_2 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, що підтверджується наявними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 015518 від 03.02.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 03.02.2017р. о 17:30 год. в м. Краматорськ, по вул. Танкістів Донецької області керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме млява поведінка, відсутність реакції зіниці ока на світло. Від проходження медичного огляду на стан спяніння та застосування, у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився, що підтверджується поясненнями двох свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також відеозаписом (а.с. 2,3,4,5).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про те, що він сам запропонував працівнику поліції проїхати до наркологічного диспансеру або до будь-якої іншої лікарні, де він був готовий здати кров з метою встановлення його стану спростовується матеріалами адміністративного провадження.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом та самостійно продовжив, керуючи автомобілем, окрім, як заявами самого ОСОБА_2, нічим не підтверджується. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що посилання у протоколі на відсторонення особи від керування транспортним засобом відсутнє.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викладені у постанові неповно, що не відповідає фактичним обставинам справи, на думку апеляційного суду, є безпідставними, оскільки такі показання не можливо сприймати як належні в наслідок того, що вказані особи мають родинні та дружні звязки із порушником, їх свідчення носять виправдувальний характер та не відображають обєктивну картину події та суперечать матеріалам відеофіксації.

Що стосується доводів про те, що суд за власною ініціативою витребував відеоматеріали події апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, а думку апеляційного суду, суд першої інстанції, витребувавши відеоматеріали фіксації події за участі ОСОБА_2, дотримався принципів всебічності та повноти розгляду провадження, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними.

Враховуючи наведене вище, постанова суду відносно ОСОБА_2 є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2018р., якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого, ст. 130 ч.1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік, залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2018р., якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого, ст. 130 ч.1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: