Справа № 442/1625/18 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І.
Провадження № 33/783/715/18 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області Малахівського Ю.В. на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності ст.183-1 КУпАП, -

встановив:

постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнуто з ОСОБА_2, судовий збір в розмірі 352,40 грн. в дохід держави

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 457/1312/15-ц, виданого 12 лютого 2016 року Трускавецьким міським судом Львівської області, будучи зобов'язаним сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з 08 грудня 2015 року, не сплачував аліменти, що призвело до виникнення станом на 01 березня 2018 року заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документу до виконання, а саме - 38381,71 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП.

Вищевказану постанову оскаржив керівник Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області Малахівський Ю.В.

У апеляційній скарзі просить: поновити строк апеляційного оскарження; прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження у ній; постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2018 у справі №442/1625/18, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП скасувати та закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП; про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомити Дрогобицьку місцеву прокуратуру.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови судом не враховано вимоги ст.58 Конституції України у тій частині, що закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Вказує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.183-1 КУпАП за фактом несплати аліментів на утримання дитини діяння, за яке ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності було вчинено в період з 08 грудня 2015 року по 01 березня 2018 року.

Згідно з диспозицією ст. 183-1 КУпАП, склад адміністративного правопорушення «Несплата аліментів» має місце у випадку виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Однак, оскільки ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, така норма не має зворотної дії в часі. Тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП не може братись до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Суд першої інстанції не врахував те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла до набрання чинності ст.183-1 КУпАП.

Відтак апелянт стверджує, що оскаржувана постанова є незаконною, такою що підлягає скасуванню, оскільки її винесено з істотним порушенням вимог Конституції України та КУпАП.

Щодо пропуску строку апеляційного оскарження, то прокурор звертає увагу, що такий пропущено з поважних причин, оскільки участь прокурора у розгляді судом вказаної категорії справ КУпАП не передбачена, а про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 15 червня 2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення №442/1625/18.

Перевіривши матеріали судової справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно із положенням ч.5 ст.7 КУпАП - прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає обов'язкової участі прокурора під час розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

Відтак апеляційні доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є підставними, вбачається що пропуск строку на апеляційне оскарження прокурором мав місце через поважні причини, відтак його слід поновити.

Пунктом 5 частини 1 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07 грудня 2017 року кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено статтею 183-1 «Несплата аліментів». Згідно вказаної статті - несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, - тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Пунктом 1 розділу II вищевказаного закону встановлено, що цей Закон набирає чинності через місяць з дня його опублікування, крім підпункту 3 пункту 4, пунктів 5-7 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та підпунктів 1 і 2 пункту 4 розділу I цього Закону, які набирають чинності через три місяці з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07 грудня 2017 року опубліковано 06 січня 2018 року у офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» №4. Відтак, встановлено, що ст.183-1 КУпАП набрала чинності з 06 лютого 2018 року, через місяць з дня опублікування вищевказаного закону.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 14 березня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 допустив заборгованість щодо аліментів станом на 01 березня 2018 року (а.с.2).

Із розрахунку заборгованості по аліментах від 14 березня 2018 року №09-13/B-7/ACП50494553 у виконавч ому провадженні №50494553 заборгованість щодо аліментів у ОСОБА_2 виникла з 08 грудня 2015 року (а.с.4).

Отже, судом встановлено, що діяння, за яке ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності було вчинене з 08 грудня 2015 року по 01 березня 2018 року, тобто до встановлення адміністративної відповідальності за несплату аліментів.

Стаття 183-1 КУпАП не має зворотної дії в часі, тому апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що період несплати аліментів особою до набрання чинності ст. 183-1 КУпАП (тобто до 06 лютого 2018 року) не береться до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності.

Відтак, склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 183-1 КУпАП у діях ОСОБА_2 відсутній, тому провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за несплату аліментів підлягає закриттю.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП не відповідає вимогам чинного законодавства та є помилковим.

Апеляційні доводи прокурора є підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП,-

постановив:

поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області Малахівського Ю.В. задоволити.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності ст.183-1 КУпАП скасувати, а провадження у цій справі закрити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області В.П.Галин