АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/457/18 Справа № 708/257/18 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І. А. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №708/257/18 відносно ОСОБА_3, що надійшли з Чигиринського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 травня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, приватного підприємця, проживаючого за адресою: 20901, м. Чигирин, вул. Привокзальна, 26 Черкаської області,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 352,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, гр. ОСОБА_3 24 лютого 2018 року о 1 год. 55 хв. в м. Чигирині по вул. Козацькій керував автомобілем НОМЕР_2, належним ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки, за допомогою приладу «Drager».

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати її, як незаконну, та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції грубо порушено його право на захист, оскільки справа розглянута у його відсутність, незважаючи на те, що ним подавалися заяви про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. Крім того, не взято до уваги той факт, що він звертався до прокуратури з заявою про неправомірні дії працівників поліції, та невідповідність дій працівників поліції вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

14 червня 2018 року від захисника ОСОБА_5 надійшли додаткові пояснення, в яких вказано на те, що: постанова місцевого суду прийнята з грубими порушеннями вимог КУпАП; справу розглянуто без участі ОСОБА_3, який перебував на стаціонарному лікуванні; поліцейським не надано можливості пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя; порушено вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

ОСОБА_3в судове засідання апеляційного суду 14.06.2018 та 22.06.2018 не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що апелянт був належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи, заяв про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подавав, а тому мав можливість зявитися до суду апеляційної інстанції, та приймати участь в розгляді справи, однак цим не скористався, тому апеляційний розгляд проводився у його відсутність.

Крім того, 22.06.2018 в судове засідання зявилася захисник ОСОБА_5, яку ОСОБА_3 у відповідності до договору про надання правої допомоги від 12.06.2018 та ордеру №023289 уповноважив представляти його інтереси.

Заслухавши думку захисника ОСОБА_5, яка підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Чигиринського районного суду Черкаської області і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконанні.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_3 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_3, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 385464 від 24.02.2018 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_3 24 лютого 2018 року о 1 год. 55 хв. в м. Чигирині по вул. Козацькій керував автомобілем НОМЕР_2, належним ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.. Огляд на стан спяніння, у встановленому законом порядку, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу «Drager», alcotest 6810, в присутності двох свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, результат позитивний -2,03 ‰, (а.с. 1);

- показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що в його присутності водій ОСОБА_3 пройшов огляд у встановленому законом порядку на стан спяніння за допомогою приладу «Drager», який показав позитивний результат - 2,03 ‰ ( а.с. 2);

- показаннями свідка ОСОБА_7, який був допитаний місцевим судом, та пояснив, що в його присутності водій ОСОБА_3 пройшов огляд у встановленому законом порядку на стан спяніння за допомогою приладу «Drager». В його присутності ОСОБА_3 не вказував на те, що не згідний з даними вказаного приладу;

- поясненнями самого ОСОБА_3, які він давав працівникам поліції, та відповідно до яких вказував на те, що випив 300 грам горілки, після чого керував 24 лютого 2018 року близько о 1 год. 30 хв. керував автомобілем НОМЕР_2;

- даними тесту № 1343, відповідно до якого результат позитивний 2,03 ‰ ( а.с. 7);

- актом огляду на стан алкогольного спяніння відповідно до якого в присутності двох свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проведено огляд водія ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Drager», який показав позитивний результат - 2,03 ‰. Також зазначено, що ОСОБА_3 з результатами згідний, та наявний його підпис;

- поясненнями інспектора Гребінника С.О., який був допитаний місцевим судом, та пояснив, що було зупинено автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, в якого було виявлено ознаки алкогольного спяніння, що підтверджено даними тесту № 1343, відповідно до якого результат позитивний 2,03 ‰.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Також, апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» затвердженої Наказм МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Крім того, посилання апелянта на те, що огляд на стан спяніння проводився не сертифікованим приладом є безпідставним, оскільки останній, відповідно до п.7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» мав право у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоровя, однак цього зроблено не було. Також, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_3у відповідності до п.5 розділу ІІ вище згаданої інструкції, вимагав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Про вказаний факт, ОСОБА_3 зазначив лише в своїй апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про те, що місцевим судом грубо порушено його право на захист, оскільки справа розглянута у його відсутність, незважаючи на те, що ним подавалися заяви про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, є безпідставними, оскільки слухання справи неодноразово за заявами ОСОБА_3 відкладалися (а.с. 12,15). Крім того, відповідно до листа КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 03.05.2018 №01-28/756 ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні в період з 23.04.2018 по 02.05.2018. Інших будь який доказів про те, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в період розгляду справи місцевим судом, в матеріалах справи не міститься, та не надано і самим апелянтом. В свою чергу справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 розглянута 16.05.2018, про що останній був належним чином повідомлений, та підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.23), тобто поза межами часу перебування останнього на стаціонарному лікуванні.

Крім того, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_3 на захист, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_3 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо ОСОБА_3, а судом першої інстанції вжито всіх заходів для унеможливлення порушення процесуальних прав ОСОБА_3, а також здійснено всі дії для розгляду справи в розумні строки та передбачені ст. 38 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що місцевим судом не взято до уваги той факт, що він звертався до прокуратури з заявою про неправомірні дії працівників поліції, є безпідставними, оскільки останнім не надано жодних підтверджуючих документів, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції неправомірних дій.

Доводи апелянта про те, що в постанові місцевого суду вказано що ОСОБА_3 отримав повістку про виклик до суду на 15.05.2018, однак справу розглянуто 16.05.2018 є також безпідставними, оскільки вказаний факт є опискою, та може бути виправлений місцевим судом.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовані повно та обєктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 травня 2018 рокупро притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя: І. А. Соломка