АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/418/18 Справа № 202/1211/18 Головуючий у 1 й інстанції - Шофаренко Ю.Ф. Доповідач - Коваленко В.Д.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Дніпро

14 травня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в особі судді судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: скаржника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, раніше притягувався до адміністративної відповідальності:

11 січня 2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.173, ч.1 ст.173-2 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що близько о 12 год. 14 лютого 2018 року, перебуваючи за адресою м. АДРЕСА_3, він на стіні під'їзду писав образливі слова на адресу ОСОБА_3, де вона мешкає, та висловлював погрози, принизливі зауваження шляхом смс-повідомлень на її адресу.

Також він, близько о 18 год. 19 лютого 2018 року , знаходячись в громадському місці по АДРЕСА_4 висловлювався нецензурною лайкою та висловлював особисті докори з негативним змістом ОСОБА_3

Наступного дня, близько о 08 год. 30 хв. ОСОБА_2, перебуваючи за вищевказаною адресою, з хуліганських спонукань, біля дверей АДРЕСА_1, де мешкає ОСОБА_3, справляв природні потреби, в результаті він вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити справу.

Вважає, що ОСОБА_3 його омовляє, ніде не працює, веде аморальний образ життя, лікувалася від психічної хвороби.

Вказав, що 14 лютого 2018 року святкував день ОСОБА_4 у колі сім'ї, тому не міг надіслати ніяких смс-повідомлень на адресу ОСОБА_3, не робив образливі надписи в під'їзді ОСОБА_3

Крім цього вважає, що 19.02.2018 року та 20.02.2018 року він також не визнав інкримінованих дій.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наявні матеріали, заслухавши думку ОСОБА_2 пояснення свідка ОСОБА_3, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КупАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи в ії сукупності, протоколом прийняття заяви ОСОБА_3 від 20.02.2018 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3; скріншотами смс-повідомлень на її телефон; фотографіями; відповідними протоколами про адміністративні правопорушення.

При розгляді справи районним судом порушень ст.ст. 279, 280 КупАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достовірність відповідно до ст.252 КупАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Суд з наведенням відповідних мотивів вірно встановив всі обставини скоєного та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст.173 КупАП.

В апеляційному суді свідок ОСОБА_5 пояснила, що 14.02.2018 року, 19.02.2018 року, 20.02.2018 року ОСОБА_2 дійсно писав на стіні під'їзду, де вона мешкає та на дверях її квартири образливі слов, а які принижують її гідність, справляв природні потреби та відправляв смс-образи на її мобільний телефон. На її думку ОСОБА_2 вказаними діями демонструє своє невдоволення тим, що вона в минулому році припинила з ним будь-які стосунки. Також пояснила, що вона веде нормальний образ життя, виховує доньку, ніякими психічними захворюваннями не страждає.

Підстав не довіряти послідовним поясненням ОСОБА_6 не вбачаю.

Отже, приходжу до висновку про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 дрібного хуліганства по відношенню до ОСОБА_3, зафіксованих в протоколах про адміністративні правопорушення, складених відносно ОСОБА_2

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на 10 діб, суд першої інстанції дотримався вимог ст.32, 33 КупАП і призначив його в межах санкції ст. 173 КупАП, враховуючи те, що ОСОБА_2 неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ст.173 КупАП, а саме: 14.02.2018 року, 19.02.2018 року та 20.02.2018 року.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції ніби-то не дотримався вимог закону, оскільки обставини у справі, які впливають на об'єктивність та правильність постанови суду, належним чином, на його думку, встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувалися, є безпідставними та спростовуються наведеними у постанові доказами та поясненнями ОСОБА_3 у їх сукупності. Позиція ОСОБА_2 є намаганням уникнути відповідальності за скоєне.

Постанова районного суду за змістом є вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 - не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 173 КупАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Коваленко В.Д.