Справа № 444/1005/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 33/811/53/18 Доповідач: Гуцал І. П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_1, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 30 травня 2018 року про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

постановою судді Жовківського районного суду Львівської області від 30 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 ОСОБА_4, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови судді Максимів Василина Миколаїна 9.04.2018 року, о 03 год. 15 хв., в с. Шабельня на вул. Моріна, 30, Жовківського району Львівської області, керувала автомобілем марки "Skoda Octavia", н.з. LTM 18712, з явними ознаками алкогольного спяніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка розмова, порушена координація рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку на місці та в медичному закладі відмовилася в присутності двох свідків, чим своїми діями порушила п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою судді Жовківського районного суду від 30 травня 2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, дану постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги в частині поновлення строків на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначає, що вона зверталася на адресу суду першої інстанції з заявою про відкладення розгляду справи стосовно неї у звязку з тимчасовою непрацездатністю. Проте суддя суду першої інстанції провів розгляд справи у її відсутності, тим самим позбавив її права на захист та права давати пояснення у справі.

У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення на місці в її присутності не складався, їй не було запропоновано підписатися у ньому, копія протоколу їй не надавалася, а з його змістом вона змогла ознайомитися лише в апеляційному суді. Доказом цього є відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

Зазначає, що їй не відомо, де складався даний протокол, чи він складався у присутності свідків. З пояснень свідків, долучених до справи, вбачається, що такі написані під диктовку, оскільки їх зміст є схожим. Вказує на порушення працівниками поліції при складанні протоколу Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 6 листопада 2015 року, оскільки даний протокол складений у її відсутності, в одному примірнику, а копія даного протоколу їй не була вручена.

Зазначає, що вона повідомляла працівників поліції про свої сумніви про неупередженість свідків, які прибули на місце зупинки, у звязку з чим просила почекати на свою довірену особу, в присутності якої була готова пройти огляд. Проте, на думку ОСОБА_2, працівники поліції від такої пропозиції відмовилися. Також наголошує на тому, що підставою для проведення огляду на стан алкогольного спяніння було лише анонімне повідомлення, яке надійшло на номер поліції 102, проте саме Інструкцією передбачено ознаки алкогольного спяніння, які можуть бути підставою для проведення такого огляду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 7 ОСОБА_4 ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не була присутня в судовому засіданні під час розгляду справи щодо неї. 29 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з заявою про відкладення розгляду справи у звязку з її тимчасовою непрацездатністю. До матеріалів апеляційної скарги нею долучено виписку з медичної карти хворого від 4 червня 2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 з 12.05.2018 року по 4.06.2018 року перебувала на амбулаторному лікуванні.

Щодо надіслання копії постанови на адресу ОСОБА_2, то слід зазначити, що копія даної постанови була їй надіслана 31 травня 2018 року. Разом з тим, у матеріалах справи відсутня розписка про вручення даної копії постанови адресату. Проте слід зазначити, що в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на постанову судді місцевого суду, надіславши таку на адресу суду першої інстанції 11 червня 2018 року рекомендованим повідомленням (а.с. 22-25).

З урахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, з урахуванням недотримання суддею суду першої інстанції вимог ст. 268 ОСОБА_4, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 є поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 ОСОБА_4, підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах даної справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 070238 від 9.04.2018 року (а.с. 1), складеного у присутності двох свідків; письмовими поясненнями двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 9.04.2018 року (а.с. 3, 4), які містяться в матеріалах даної адміністративної справи, згідно яких вони ствердили, що були свідками того, як водій автомобіля марки "Skoda Octavia", н.з. LTM 18712, ОСОБА_2 відмовилася на вимогу працівників поліції у встановленому порядку пройти огляд на стан наркотичного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі; а також підтвердили факт відмови водія від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та від надання письмових пояснень по справі; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 5); рапортом інспектора ВзОДДЗ батальйону № 3 УПП у Львівській області ОСОБА_4 від 9.04.2018 року (а.с. 7), який ствердив, що при зупинці транспортного засобу марки "Skoda Octavia", н.з. LTM 18712, у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, яка у присутності двох свідків на вимогу працівників поліції відмовилася пройти огляд на стан алкогольного спяніння.

Таким чином, наявними у справі доказами стверджується факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 ОСОБА_4.

Диспозиція ч.1 ст. 130 ОСОБА_4 передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, ОСОБА_2 порушила вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 ОСОБА_4.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 ОСОБА_4, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 ОСОБА_4 всебічно і повно з'ясовано всі обставини справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що працівниками поліції при складанні протоколу було порушено вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 6 листопада 2015 року, в тій частині, що даний протокол не був складений у її присутності, нею не підписувався, їй не були розяснені її права, про сумніви щодо складення протоколу у присутності двох свідків, а також про те, що працівниками поліції було проігноровано її вимоги стосовно її сумнівів щодо неупередженості свідків, а також її вимоги пройти огляд у присутності довіреної нею особи, то такі не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи.

Так, з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції двічі запропонували ОСОБА_2 у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці або в медичному закладі, на що вона категорично відмовилася у присутності двох свідків. Також ними двічі розяснювався зміст п.2.5 ПДР та зміст ч.1 ст. 130 ОСОБА_4 та наслідки відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, з даного відеозапису не вбачається, що ОСОБА_2 виявляє будь-які зауваження щодо упередженості свідків, які прибули на місце складання протоколу, а також її вимоги щодо проходження даного огляду в присутності довіреної особи.

З представленого відеозапису вбачається, що працівниками поліції було дотримано Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 6 листопада 2015 року., при складанні протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно неприпустимості пояснень свідків, які, на думку апелянта, дані ними під диктовку працівників поліції та є ідентичними, то такі не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, оскільки такі пояснення засвідчені особистими підписами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Щодо покликань в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 була позбавлена права подавати пояснення при розгляді справи в суді першої інстанції, знайомитися з матеріалами справи, оскільки розгляд справи відбувся у її відсутності, то слід зазначити, що така можливість їй була надана при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, проте нею не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Окрім того, слід зазначити, що перебування на амбулаторному лікуванні з 12.05.2018 року по 4.06.2018 року не позбавляло її можливості поцікавитися розглядом справи стосовно неї у суді першої інстанції та можливості ознайомитися з її матеріалами.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3.04.2008 року зазначив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, також зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вважаю такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 ОСОБА_4.

Ураховуючи вищенаведене, суддя суду першої інстанції обґрунтовано визнав винною ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного правопорушення і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 ОСОБА_4 в межах санкції ч.1 ст. 130 ОСОБА_4, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 ОСОБА_4, суддя

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовківського районного суду Львівської області від 30 травня 2018 року.

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 30 травня 2018 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.