Справа № 592/7156/18
Провадження № 3/592/1337/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Чернобай Олег Іванович, розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2018 року о 23:40 год. в м.Суми, по вул.Білопільський шлях, поблизу буд.18/1 ОСОБА_1 справляв природні потреби на зупинці громадського транспорту, чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився.

Згідно ст.268 КУпАП справа розглядається з обовязковою участю правопорушника.

Однак, справа надійшла до суду 15.06.2018 року, розгляд якої було призначено на 21.06.2018 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи про що мається відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення.

21.06.2018 року ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про причину своєї неявки суд не повідомив. Клопотань від нього про відкладення судового засідання не надходило. Розгляд справи був відкладений на 25.06.2018 року. Повідомлення суду про виклик ОСОБА_1 у судове засідання про час і місце розгляду справи було направлено телефонограмою, проте телефон ОСОБА_1 вимкнений.

Тобто ОСОБА_1 достовірно відомо, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього розглядається в суді, проте він жодних доказів про поважність причин неявки до суду не надав і його поведінку можна розцінювати як навмисне затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності. Суд вважає неявку ОСОБА_1 як зловживання своїми правами і дає можливість розглянути справу без його участі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 12.07.2001 року у справі «ОСОБА_2 Ганс-Адам II проти Німеччини» зазначив, що право на доступ до суду, ґарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує реґулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити Суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА 069544 від 12.06.2018 року, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений, а також відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав, (а.с.1, 5).

Отже, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП суд стягує з ОСОБА_1 на користь держави судовий у розмірі 352 грн. 40 коп.

Частиною 1 ст.307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, …а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч. 1 і 2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 173, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 51 (пятдесят одна) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, , банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок 0001, код платежу 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Чернобай