АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/817/18 Головуючий у І-й інстанції - Сліщенко Ю.Г.
Справа № 200/6211/18-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 27.03.2018 року о 19 год. 10 хв. у м. Дніпро, Оранжева, 82, водій ОСОБА_1 керував автомобілем CHEVROLET LACETTI, н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння. Будучи зупиненим поліцейськими, ОСОБА_1 на їх пропозицію відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Вказує, що судом першої інстанції не було встановлено точної дати події зважаючи на те, що згідно постанові вона мала місце 27.03.2019 р., тобто у майбутньому.

Зазначає, що в протоколі не вказані належні ознаки перебування його у стані наркотичного сп'яніння, в матеріалах справи відсутнє належно оформлене направлення його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння. Крім того, йому не пропонували пройти огляд на місці подій та його підписів немає у жодній графі протоколу про адміністративне правопорушення.

Також посилається на недотримання співробітниками порядку направлення його для проходження огляду і на те, що спочатку він погоджувався пройти такий медичний огляд, після чого інспектор не захотів його проводити.

Крім того вказує, що свідки зафіксували факт відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, в той час як згідно матеріалам справи йому інкримінується відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. При цьому свідки вказують, що він поводився адекватно, запаху алкоголю від нього вони не чули, зіниці його очей ніхто не перевіряв, про наркотичне сп'яніння мова взагалі не йшла.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортами поліцейських; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; письмовими поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; розпискою ОСОБА_4 про отримання автомобіля CHEVROLET LACETTI, н.з. НОМЕР_1, в якій останній зобов`язався в тому числі не допускати до керування ним ОСОБА_1

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт його відмови від огляду на стан алкогольного сп'яніння підтверджений належними та достатніми доказами які наявні в матеріалах провадження.

Так, посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було встановлено точної дати події зважаючи на те, що згідно постанові вона мала місце 27.03.2019 р., тобто у майбутньому, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки стосуються очевидної описки. Також є безпідставними посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені виявлені в нього ознаки перебування у стані наркотичного сп'яніння, зважаючи на те, що у протоколі від 27.03.2018 р. вказано, що у водія ОСОБА_1 зіниці очей не реагують на світло, а також його поведінка не відповідає обстановці, що узгоджується з відповідними ознаками, які визначені п. 3, п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи належно оформленого направлення його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння є неспроможними зважаючи на те, що ОСОБА_5 від такого огляду відмовився, у зв'язку з чим потреба у складанні вказаного документу була відсутня. Також не обгрунтовують апеляційні вимоги посилання апелянта на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення його підписів зважаючи на те, що він за змістом протоколу відмовився як від вказаних підписів, так і від надання будь-яких пояснень.

Інші доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги як такі, що мають формальний характер, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення та у сукупності не спростовують правильності оскаржуваної постанови суду, яка поза розумним сумнівом підтверджується зокрема об'єктивним доказом - відеозаписом, яким безпосередньо зафіксована відмова ОСОБА_5 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч.І ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця