Справа № 357/3918/18 Головуючий у І інстанції Примаченко В. О.
Провадження № 33/780/550/18 Доповідач у 2 інстанції Гриненко
Категорія 147 12.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2018 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року, прийняту відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно із постановою суду, 04 квітня 2018 року о 22 годині 00 хвилин, на просп. К. Володимира в м. Біла Церква, Київської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку в КЗБМР «Білоцерківська міська лікарня №4», із застосуванням зі згоди водія приладу газоаналізатор «Alcotest Drager 6810», результат становить 0,29 проміле. Зазначеними діями водій ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що при розгляді справи у суді першої інстанції не були зясовані всі фактичні обставини, а ті, що наведені у постанові суду, не відповідають дійсності, так як спиртні напої він не вживає взагалі, а перед оглядом на стан спяніння прийняв ліки. Крім того, ОСОБА_1 зазначає про неповідомлення його судом першої інстанції про час та дату розгляду справи в суді, що призвело до порушення судом першої інстанції його процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, зокрема, права на участь у розгляді справи та надання ним відповідних пояснень і доказів своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Як стверджує ОСОБА_1, вказана обставина також призвела до пропуску ним строку на оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року, який він просить поновити.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови суду, так як останній про розгляд справи суддею місцевого суду фактично повідомлений не був, а копію судового рішення отримав лише 11 травня 2018 року, та вважає необхідним поновити строк на оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який у судовому засіданні 12 липня 2018 року підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 382338 від 04 квітня 2018 року (а.с.1), фактичні дані, зазначені у висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 04 квітня 2018 року, проведеного лікарем КЗБМР «Білоцерківська міська лікарня №4» (а.с.3); роздруківкою результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння (а.с.2); копією протоколу огляду і затримання транспорту від 04 квітня 2018 року (а.с. 4). Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком судді місцевого суду щодо допустимості, належності та достатності наведених вище доказів, відсутності в них будь-яких суперечностей, що свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, апеляційний суд погоджується з твердженням ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції його права, передбаченого ст.268 КУпАП, на безпосередню участь у розгляді справи. Разом з тим, зазначене порушення не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, так як права, передбачені вказаною статтею, на неможливість реалізації яких посилається апелянт, були ним реалізовані під час перегляду постанови апеляційним судом.

Таким чином, вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним та належним чином обґрунтованим.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений її доводами.

Згідно із ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вважаю, що вчинене ним адміністративне правопорушення є малозначним, у звязку з наступним.

Як видно із матеріалів справи, згідно із долученою до протоколу про адміністративне правопорушення роздруківкою результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, вміст алкоголю становить 0,29 проміле при допустимому цифровому показнику не більше 0,2 проміле. Тобто, перевищення гранично допустимої норми проміле алкоголю є незначним, всього на 0,09 проміле. Вказане незначне перевищення допустимого цифрового показника проміле може свідчити про достовірність доводів ОСОБА_1 щодо вживання ним ліків незадовго до зупинки транспортного засобу під його керуванням працівниками поліції.

Оцінюючи в сукупності обставини, які передували вчиненню правопорушення, а саме вживання ОСОБА_1 невеликої кількості речовини, що містить алкоголь незадовго до початку керування транспортним засобом та раптово виниклу необхідність здійснення поїздки, законослухняну поведінку ОСОБА_1 під час зупинення його працівниками поліції, а також мінімальне перевищення гранично допустимої норми проміле алкоголю, вважаю, що шкідливі наслідки, які настали внаслідок вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є невеликими, а тому вказане адміністративне правопорушення через свою малозначність не становить такого ступеня протиправності, який би свідчив про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року підлягає зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року, винесеної відносно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП у звязку із малозначністю вчиненого ним правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко