Провадження № 3/742/667/18
Єдиний унікальний № 742/2870/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі Тищенко О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 742/2870/18, які надійшли від департаменту захисту економіки НП України УЗЕ в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

місце народження: м. Прилуки Чернігівської області,

місце проживання та реєстрації: вул. Сагайдачного 68-Г м. Прилуки, депутата Прилуцької міської ради

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП -

за участі сторін:

прокурора Панченко Ю.В.,

захисника ОСОБА_2,

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи депутатом Прилуцької районної ради сьомого скликання, тобто у відповідності до пп.«б» п.1 ч.1 ст.З Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 року є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, у порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», набувши 14.06.2017 року право власності на рухоме майно - транспортний засіб марки «RENAULT MAGNUM 460/18» /д.н.з. НОМЕР_1/, загальна вартість якого склала 97 тис. 750 грн, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції, про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, будучи допитаним в судовому засіданні, факт не повідомлення НАЗК у встановлений законом строк про суттєві зміни у майновому стані, що були обумовлені придбанням ним транспортного засобу, беззаперечно підтвердив, проте зазначив, що вину в предявленому обвинуваченні ч.2 ст.172-6 КУпАП категорично не визнає. Позиція сторони захисту зводиться до того, що в обвинуваченого був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, а також відсутність в працівників УЗЕ повноважень на контроль та перевірку декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування. Окрім того, захисником вказано на відсутність в матеріалах адміністративної справи доказів проведення перевірки НАЗК порушень ОСОБА_3 вимог законодавства у сфері запобігання корупції. Вказані обставини в своїй сукупності, на думку захисту, свідчать про те, що оперуповноважена поліції ОСОБА_4, якою було складено протокол, діяла не в межах повноважень, що визначені законом.

Прокурор Панченко Ю.В. в судовому засіданні наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки наявні беззаперечні докази його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин матеріалів адміністративної справи, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, констатує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4, яка працює на посаді оперуповноваженого міжрайонного відділу №3 Управління захисту економіки в Чернігівській області, надала показання, що нею 24.08.2018 року було складено протокол №193 про адміністративне правопорушення, що повязане з корупцією. Свідок вказала, що працівникам УЗЕ стало відомо про придбання ОСОБА_1 транспортного засобу лише після 23.07.2018 року, тобто дати отримання офіційного повідомлення від регіонального сервісного центру в Закарпатській області. Відповідаючи на запитання сторони захисту, свідок зазначила, що вона не отримувала від НАЗК жодних матеріалів перевірки щодо порушень ОСОБА_3 вимог законодавства у сфері запобігання корупції, однак наявність в неї повноважень на складання адміністративного протоколу визначено положеннями ст.255 КУпАП.

Частиною 2 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, для кваліфікації діяння особи за ч.2 ст.172-6 КпАП України необхідним є встановлення саме несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 є депутатом Прилуцької районної ради сьомого скликання, а відтак, у відповідності до пп.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» в разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Положеннями п.6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування /далі-Порядку/, затвердженого Рішенням НАЗК №3 від 10.06.2016, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089 зі змінами від 06.09.2016 №20, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2016 за №1366/29496 від 02.12.2016 №132, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.01.2017 за №99/29967, суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Положеннями ст.334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно вимог ст.210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів проводиться у відповідності до Постанови КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388. Порядок є обовязковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Як вбачається з листа територіального сервісного центру №2143 МВС України у Закарпатській області від 18.07.2018 року №342, ОСОБА_1 14.06.2017 року було зареєстровано автомобіль марки «RENAULT MAGNUM 460/18» /д.н.з. НОМЕР_1/, загальна вартість якого склала 97 тис. 750 грн. 0З коп. /а.с.67/.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 грн. Тобто розмір 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб у період виникнення у ОСОБА_1 обов'язку повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані складав - 80000 грн.

Таким чином, упродовж періоду часу з 00:00 год. 15.06.2017 року по 23:59 год. 24.06.2017 року в ОСОБА_1 виник обов'язок повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані.

В судовому засіданні було встановлено, зокрема і з показань ОСОБА_1, що останнім не було повідомлено НАЗК в встановлений законодавством десятиденний строк про суттєві зміни у майновому стані, а відтак судом визнається вказана обставина доведеною і такою, що не потребує більше доказуванню.

Твердження захисника про відсутність умислу в субєкта декларування щодо несвоєчасного подання декларації про суттєві зміни у майновому стані є неспроможними, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.176-2 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом і для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, оскільки субєктивна сторона якого може виявлятися як в умисній так i в необережній формі вини.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. При цьому, відсутність корисливого мотиву та прямого умислу не може свідчити про малозначність вчиненого, виходячи із цілей, визначених антикорупційним законодавством України.

Відповідно до статті 68 Конституції України: кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Обставин, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_1 повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, не повідомлено та судом не встановлено, а належне виконання суб'єктом декларування обов'язку щодо подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, жодним чином не звільняє таку особу від обов'язку виконання вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції».

Також неможливо погодитись з доводами захисника в частині порушення порядку перевірки декларації, так як, на його думку, перевірку декларації повинно здійснювати Національне агентство з питань запобігання корупції, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.255 КУпАП у справах про адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Суд звертає увагу, інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення не є триваючим, оскільки за характером вчинене ним правопорушення у вигляді несвоєчасного повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані є разовим. Днем вчинення

правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, слід вважати наступний день після закінчення десятиденного строку, передбаченого для повідомлення про відкриття валютного рахунку в установі банку-нерезидента або про отримання доходу чи придбання майна, як зазначено у п.6 розділу 2 Порядку. Отже, якщо обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані виник у ОСОБА_1 упродовж періоду з 00:00 год. 15.06.2017 року по 23:59 год. 24.06.2017 року, то датою вчинення ним правопорушення є 25.06.2017 року.

Що стосується дати виявлення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, то слід констатувати, що діюче законодавство момент розгляду справи не передбачає яка саме подія прямо повязана з моментом виявлення правопорушення.

Як вбачається з описової частини адміністративного протоколу, ОСОБА_1 про набуття ним права власності на автомобіль марки «RENAULT MAGNUM 460/18» /д.н.з. НОМЕР_1/ зазначив 29.03.2018 року в виправленій щорічній декларації. Тобто, субєкт декларування у передбачений законом спосіб повідомив про суттєві зміни у майновому стані на офіційному веб-сайті НАЗК - відкритому джерелі, належному, до того ж, антикорупційному правоохоронному органу.

Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що датою виявлення адміністративного правопорушення є дата оприлюднення ОСОБА_1 виправленої щорічної декларації - 29.03.2018 року, оскільки спеціально уповноважені орган у сфері протидії корупції (згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції») володіли достатньою інформацію про вищевказане правопорушення, тобто обєктивно мали можливість його виявити.

Суд не поділяє позицію прокурора щодо ідентичності дня виявлення правопорушення та дня складення протоколу, так як вказаний підхід не узгоджується з принципом правової визначеності, адже несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки уповноваженими органами не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП. Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.05.98 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією».

У відповідності з ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, а також з урахуванням приписів п.7 ст.247, ст.38 КУпАП та розяснень п.5 ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» від 22.05.2017 №223-943/0/4-17, для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Якщо на початок розгляду справи в суді закінчилися строки встановлені ст.38 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю. При цьому, суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до субєктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона у його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Суд не поділяє аргументи, що викладені в узагальненому науково-консультативному висновку, наданого Науково-консультативною радою при Вищому адміністративному суді України, щодо необхідності закриття адміністративного провадження без встановлення вини особи, оскільки останні носять виключно рекомендаційний характер.

За таких обставин, з моменту оприлюднення виправленої щорічної декларації 29.03.2018 року до моменту надходження адміністративного матеріалу до суду 29.08.2018 року, закінчилися строки передбачені ст.38 КУпАП, що унеможливлює

застосування адміністративного стягнення.

В силу п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

За наведених обставин провадження у справі відносно ОСОБА_5 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП, підлягає закриттю у звязку з закінченням строків притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.38,247,283,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1726 КУпАП.

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1726 КУпАП у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Прилуцького

міськрайонного суду ОСОБА_6