ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/154/18 Головуючий в 1-й інстанції - Ломейко В.В.
Єдиний унікальний № 329/803/18 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Глушкова В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2018 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Калинівка Соломянського району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові, 08.08.2018 року о 15:20 годині ОСОБА_2 у м. Бердянську по М.Шосе Блок Пост керував автомобілем ВАЗ-210193 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. На місці продув прилад - алкотестер «Драгер АРСD-0563, тест №947, результат 1,88 проміле. Від проходження медогляду в медичному закладі в установленому законом порядку для встановлення стану алкогольного сп'яніння ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на незаконність постанови та зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст.256, ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки містить виправлення. Вказує, що він пояснень в протоколі ніяких не надавав, протокол не підписував, це зробили працівники поліції. Йому запропонували продути алкотестер, який вже був включений, свідків під час продуття алкотестеру не було. Після продуття він не був згодний з результатом, але на його прохання проїхати до закладу охорони здоров'я поліцейськими було відмовлено. Судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків та витребування з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області відеозапису вказаних подій з нагрудних камер поліцейських.

Крім того, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянув справу без його участі та участі його захисника, чим позбавив його права на захист. Судом першої інстанції не було повно та всебічно з'ясовано всіх обставин справи, яка не містять беззаперечних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, просить викликати в судове засідання та допитати свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, витребувати з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області відеозапис з бодікамер поліцейських, скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Глушкова В.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 провину свою не визнав та зазначив, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп'яніння, він був не згодний з результатом огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, але працівники поліції відмовили йому проїхати до закладу охорони здоров'я.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_2 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №378374 від 08 серпня 2018 року, зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомився, його копію отримав, йому роз'ясненні права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.2); актом огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківкою результатів приладу «Драгер», з яких вбачається, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», та результат тестування склав 1,88 проміле (а.с.1, 6); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння, а також факт його проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», його результати (а.с.8-9). Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень не встановлено.

Більш того, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 власноруч зазначив, що випив пива, а потім керував автомобілем.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №378374 від 08 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_2 був ознайомлений, копію його отримав, як зазначено вище, йому роз'яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що він засвідчив особистим підписом та власноруч написав про вживання пива. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_2 під час його складання не надходило, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, з результатом обстеження він був згодний, що засвідчив своїм особистим підписом на роздруківки результатів приладу «Драгер». Огляд проводився у присутності двох свідків.

Доводи останнього щодо порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп'яніння та незаконність дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, які чинили на нього тиск та залякували, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні, та у судовому засіданні апеляційного суду не надано доказів про те, що ОСОБА_2 були оскаржені в установленому Законом порядку такі дії працівників поліції.

Перевіряючи доводи ОСОБА_2 про те, що суд розглянув справу у його відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційних суд доходить наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права - одне з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

З метою реалізації загальних інтересів суспільства Державою Україна прийнятий Кодекс України про адміністративні правопорушення (Постанова Верховної Ради Української РСР №8074-10 07 грудня 1984 року з подальшими змінами), завданням якого є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Реалізуючи принцип правової визначеності в ст.38 КУпАП, передбачені строки накладення адміністративного стягнення, в межах яких уповноважена особа держави може накласти адміністративне стягнення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Глушков В.О. дійсно не були присутні в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 02 листопада 2018 року. Між тим, про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 був повідомлений заздалегідь належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, відповідно до якого ОСОБА_2 власноруч отримав судову повістку 25 жовтня 2018 року, однак з невідомих суду причин не з'явився у судове засідання (а.с.22), розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням сторони захисту. Суд першої інстанції неодноразово давав можливість ОСОБА_2 прийняти участь в судовому засіданні, але останній не скористався своїм правом та ухилявся від участі навмисно, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними з огляду на те, що ОСОБА_2 неодноразово належним чином викликався в судове засідання та суд мав достатні підстави розглядати справу без його участі.

До того ж, права передбачені ст.268 КУпАП були поновленні ОСОБА_2 шляхом виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_2 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст.268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов'язана виключно із волевиявленням особи і, апелянт реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції не було вирішено питання про задоволення клопотання про виклик свідків та витребування відеозапису з бодікамер працівників поліції, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах відсутні будь-які клопотання сторони захисту, які не були вирішені судом, не надали відповідні докази сторона захисту і в судовому засіданні апеляційного суду.

Більш того, судом першої інстанції були розглянуті зазначені клопотання та за результатом розгляду відмовлено в їх задоволенні. Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки зазначені стороною захисту свідки є знайомими ОСОБА_2 та є особами, зацікавленими в результатах розгляду справи. Таким чином, апеляційний суд вважає, що в допиті свідків та перегляді відеозапису зазначених подій не має необхідності, оскільки в матеріалах справи містяться достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржує взагалі.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 329/803/18