Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

6 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю:

потерпілого ОСОБА_3,

представника потерпілого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2017 року на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення у виді у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як встановив суд, 3 вересня 2017 року о 18 годині 20 хвилин ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на виїзді на міст Патона в м. Києві, всупереч вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) з урахуванням дорожньої обстановки не дотримала безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вимоги ПДР були нею дотримані, а причиною зіткнення стало невиконанням водієм автомобіля "Honda" ОСОБА_3, який перед поворотом праворуч не зайняв крайнє праве положення і різко загальмував, вимог п.п.10.4, 12.9 "г" ПДР. Однак суддя місцевого суду всупереч вимогам ст.245 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно не з'ясував обставини справи і виніс необґрунтовану постанову, яка не містить оцінки доказів і мотивів, з яких суд приймає одні докази і відкидає інші.

Зокрема, суд не взяв до уваги її пояснення, що дистанція між автомобілями, які рухалися зі стабільною швидкістю 5 км/год., була безпечною, і що вона фізично не могла, виїжджаючи на головну дорогу, одночасно дивитися ліворуч, щоб переконатися, чи немає ____________________________________________________________

Справа № 33/796/1828/2018 Постанова винесена суддею Карабанєм В.М.

Категорія: ст.124 КУпАП

на ній транспортних засобів, і прямо, та розраховувала, що ОСОБА_3 належним чином виконуватиме вимоги ПДР. Відповідно до схеми місця ДТП автомобіль "Honda" знаходився на головній дорозі, перешкод для його руху не було, і цим доказом спростовуються пояснення ОСОБА_6, що він зупинився, пропускаючи автомобіль, що рухався у крайній правій смузі, тобто підстави застосовувати різке гальмування у нього були відсутні. На думку ОСОБА_5, кут розташування автомобіля "Honda" свідчить про те, що ОСОБА_6 хотів перестроїтися в середню смугу, однак, побачивши в тій смузі транспортні засоби, різко загальмував, чим спровокував ДТП.

Під час оформлення матеріалів справи ці обставини поліцейські не дослідили, не зафіксували у протоколі швидкість руху транспортних засобів, не відібрали пояснення у свідків пригоди, в тому числі пасажира автомобіля "Honda" та її малолітньої доньки.

А тому ОСОБА_5 стверджує про відсутність доказів її винуватості, у зв'язку чим усі сумніви мають тлумачитися на її корить, просить постанову судді скасувати і закрити провадження у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_5 подала клопотання про поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, пропуск якого мотивує тим, що, копію судового рішення, яке було направлено на її адресу 26.10.2017 року, отримала лише 27.11.2017 року, і з 13.10.2017 року по 26.11.2017 року перебувала у відрядженні, що перешкодило підготувати обґрунтовану апеляційну скаргу. При цьому вона двічі подавала апеляційні скарги, які поверталися у зв'язку з відмовою в поновленні строку.

До апеляційного суду ОСОБА_5, яка була своєчасно сповіщена про дату, час і місце судового засідання, не з'явилася і про поважні причини неявки не повідомила. За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_5, оскільки згідно з ч.6 ст.294 КУпАП її неявка цьому не перешкоджає.

Вислухавши пояснення потерпілого ОСОБА_6 і представника потерпілого ОСОБА_4, які заперечили проти задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційної скарги, стверджуючи про те, що їх подання викликано зверненням до суду з позовом до ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_5 22.05.2018 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Як вбачається з матеріалів справи, постановами Апеляційного суду міста Києва від 27.12.2017 року і 03.03.2017 року їй двічі повертали апеляційні скарги з тих підстав, що несвоєчасне отримання копії постанови з урахуванням її присутності в судовому засіданні не є поважною причиною пропуску процесуального строку. Однак доводи про перебування її як директора Громадської організації "Театр пластичної драми" у відрядженні в м. Мінську Республіки Білорусь та м. Скадовську Херсонської області, про які ОСОБА_5 раніше не повідомляла, підтверджуються наказом № 02 від 10.10.2017 року, посвідченням про відрядження, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Враховуючи те, що подання апеляційної скарги потребує попереднього вивчення судового рішення, строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено обставини і суть вчиненого ОСОБА_5 правопорушення, її письмових поясненнях, схемі місця ДТП.

Так, безпосередньо на місці пригоди ОСОБА_5 визнавала себе винуватою в тому, що, виїжджаючи на міст Патона, відволіклась на автомобілі, що рухалися ліворуч по головній дорозі, не дотримала безпечної дистанції і здійснила зіткнення з автомобілем "Honda" (а.с.3).

Згідно з схемою місця ДТП, на якій зафіксовано ділянку дороги, де сталася пригода, розташування дорожніх знаків, місце зіткнення транспортних засобів, напрямок їх руху, розташування після ДТП, а також характер та локалізацію механічних пошкоджень (пошкодження задньої частини автомобіля "Honda" та передньої частини автомобіля "Mini Cooper"), зіткнення сталося на мосту Патона в крайній правій смузі одразу після заїзду на нього з другорядної дороги між автомобілями "Honda" та "Mini Cooper", які рухалися в одній смузі один за одним (а.с.2).

Схема місця ДТП складена в присутності водіїв - учасників пригоди і підписана ними без застережень.

Оскільки вказані докази, а також протокол про адміністративне правопорушення об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Встановлені судом обставини об'єктивно підтверджуються і письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_6, який зупинився, пропускаючи автомобіль, що рухався по головній дорозі, коли відчув удар у задню частину свого автомобіля "Honda".

Не спростовують таких висновків суду і пояснення ОСОБА_5 та доводи, викладені в апеляційній скарзі, які є аналогічними за змістом.

Відповідно до визначення терміну "безпечна дистанція", яке міститься у п.1.10 ПДР, - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

А тому вже самі по собі обставини ДТП за умови руху транспортних засобів зі швидкістю 5 км/год. свідчать про недотримання ОСОБА_5 безпечної дистанції, і пояснення про неможливість одночасного спостереження за дорожньою обстановкою попереду і ліворуч не є виправданням допущеного порушення, оскільки вона як водій зобов'язана була виконати як вимоги дорожнього знаку "Дати дорогу", так і п.13.1 ПДР.

Жодних даних про порушення ОСОБА_6 вимог ПДР матеріали справи не містять, його пояснення про причини зупинки є логічними, і твердження ОСОБА_5 з посиланням на нібито кут розташування автомобіля "Honda" про те, що ОСОБА_6 хотів одразу перестроїтися в середню смугу і різко загальмував, побачивши в тій смузі транспортні засоби, є надуманими.

Безпідставними є і доводи про допущені поліцейськими під час оформлення матеріалів справи порушення, враховуючи відношення ОСОБА_5 до скоєного на місці ДТП, і те, що про наявність свідків жоден з водіїв - учасників пригоди у своїх поясненнях не вказував і на відібранні у них пояснень не наполягав.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, і відсутність у ньому даних про швидкість руху транспортних засобів об'єктивно пояснюється тим, що суть порушення стосується невиконання вимог п.13.1 ПДР, а обставини правопорушення викладаються в поясненнях.

Отже, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_5 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає вимогам ст.33 КУпАП.

Таким чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_5 строк оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року, якою на неї накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 20 /двадцяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 /триста сорок/ гривень, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн