АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/938/2018 Постанова винесена суддею Яценко Н.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким 06 грудня 2017 року о 08 год. 34 хв. по пр. Героїв Сталінграду в м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 11.3 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, а також винесеною з порушенням норм матеріального права, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суддя у постанові дійшла неправильних висновків, не надала належної та об'єктивної оцінки наявним у справі доказам, а також не дослідила докази, які мала дослідити, а саме - не прийняла до уваги його пояснення, детально не розглянула схему місця ДТП, які суттєво впливають на ступінь його вини у скоєнні даної ДТП та вказують на наявність порушень ПДР водієм автомобіля «Тойота» ОСОБА_2, а також не викликала до суду другого учасника ДТП, для повного та об'єктивного з'ясування обставин справи.

При цьому суд не врахував його пояснення про те, що перед зіткненням водій автомобіля «Тойота» рухався у зустрічній смузі руху, чим створив аварійну ситуацію та порушив ПДР ч. 2 ст. 122 та змусив його вжити заходів і діяти у відповідності до вимог п. 12.3 цих Правил.

Таким чином, на думку апелянта, наведені вище доводи свідчать про те, що суд не забезпечив всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин даної справи, що є порушенням вимог ст. 245 КУпАП.

Будучи сповіщеним по телефону про день та час слухання справи, ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з'явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив і ніяких клопотань про перенесення розгляду справи не подавав, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, заперечення ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою, учасниками пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху у дворі по пр. Героїв Сталінграду, 20 в м. Києві, дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце їх зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо обставин події, та у фотознімках, на яких зображено розташування автомобілів «БМВ» та «Тойота» після зіткнення.

Так, з наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_3, наданих ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди, які він підтвердив і в суді першої інстанції, вбачається, що він рухався у дворі по пр. Героїв Сталінграду, 20, зі швидкістю 5 км/год., у своїй смузі руху, а водій автомобіля «Тойота» рухався по зустрічній смузі руху, створивши аварійну ситуацію. Тому він скерував свій автомобіль в лівий бік, так як праворуч були припарковані автомобілі, але в цей час і водій автомобіля «Тойота» змінив рух та зайняв свою смугу руху. Після таких маневрів водія автомобіля «Тойота» він загальмував, а водій автомобіля «Тойота» ні, внаслідок чого відбулося зіткнення, а тому, вважає винними у даному ДТП водія автомобіля «Тойота».

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_3 щодо його невинуватості у дорожньо-транспортній пригоді спростовуються поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, даними схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення та пошкоджень, які вони отримали в результаті цього, а також наявними в матеріалах справи на підтвердження цих обставин фотознімками.

Так, за поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, які він підтвердив і в суді апеляційної інстанції, він, рухаючись зі швидкістю 10-20 км/год., виїжджав з двору свого будинку по міжбудинковому проїзду в сторону пр. Героїв Сталінграду, і коли на повороті зліва від нього, почав повертати в своїй смузі руху, то побачив, що назустріч рухається автомобіль «БМВ» і їде прямо йому в капот. Він почав гальмувати, але дорожнє покриття було слизьким і гальмування було не таким ефективним. Але водій автомобіль «БМВ» різко вивернув в праву відносно нього сторону і не залишив йому місця куди б йому відвертати, тоді він спробував відвернути у протилежну сторону (наліво відносно нього), але не встиг, оскільки автомобіль «БМВ» вдарив в правий передній кут його автомобіля своїм правим кутом. Після зіткнення він так і залишився у своїй смузі руху, а автомобіль «БМВ» опинився з правої сторони від нього.

Також зазначив, що, рухаючись у своїй полосі, він не очікував, що водій автомобіля «БМВ» виверне в його сторону, але, якби він рухався повільніше, і, коли його побачив, не вивернув кермо в ліву сторону відносно себе, то не опинився б в його смузі руху і не відбулося б зіткнення.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об'єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами.

Зокрема, ці обставини підтверджуються і схемою дорожньо-транспортної пригоди, правильність якої не оспорювалася учасниками пригоди при її складанні, та в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, осип уламків відірваного переднього бамперу автомобіля «Тойота», а також пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Так, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що в результаті зіткнення в автомобілі «БМВ» пошкоджено: праве переднє крило, правий покажчик повороту, передній бампер, стійка правого переднього колеса, а в автомобілі «Тойота» - передній бампер та права галогенна фара у ньому, тобто ці дані свідчать про контактування в момент зіткнення передньої правої частини автомобіля «БМВ» із правою передньою частиною автомобіля «Тойота».

При цьому зі схеми ДТП видно, що проїзна частина, де сталося зіткнення, має двосторонній рух - по одній смузі для руху в кожному напрямку, на узбіччі яких наявні припарковані автомобілі, і у кінцевому положенні після зіткнення автомобіль «Тойота» розташовується у своїй смузі руху, а автомобіль «БМВ» - у зустрічній смузі руху під кутом, перпендикулярно напрямку руху автомобіля «Тойота» та передньою частиною спрямований у напрямку припаркованих автомобілів.

Також зі схеми слідує, що місце зіткнення автомобілів «Тойота» та «БМВ» відбулося на смузі руху автомобіля «Тойота», про що свідчить розташування, зафіксованих на схемі ДТП, осипу та уламків переднього бамперу, відірваного з автомобіля «Тойота», що вказує на здійснення автомобілем «БМВ» маневру виїзду на зустрічну смугу.

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями, на яких зафіксовано розташування транспортних засобів після зіткнення та пошкодження автомобіля «Тойота».

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про недотримання водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б), 11.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

За таких обставин, в причинному зв'язку із наслідками, що настали, перебувають лише дії водія автомобіля «БМВ» ОСОБА_3, оскільки саме ОСОБА_3, за відсутності дорожньої розмітки, не врахував ширину проїзної частини, не рухався якнайближче до правого краю проїзної частини і не надав дорогу автомобілю «Тойота» під керуванням ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку і мав перевагу.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_3 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а протилежні цьому доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, як і доводи про його невинуватість та про порушення виключно водієм ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, яке передбачено санкцією ст. 124 КУпАП, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з конкретних обставин справи та характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.