АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/155/18 Головуючий у І-й інстанції - Нощенко І.С.,
Справа № 205/8173/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки та стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп. на користь держави.

При обставинах, вказаних в оскаржуваній постанові, 25 листопада 2017 року о 21 годині 20 хвилин у м. Дніпро по вул. Вилика Діївська, 4Б/30, водій ОСОБА_2 вживав алкоголь (горілку) після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння був проведений за допомогою приладу «Драгер № 6820» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.10 Е Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду незаконна та необґрунтована, винесена з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначив, що в його діях відсутні порушення вимог п. 2.10Е Правил дорожнього руху України, а висновок суду в цій частині є необґрунтованим.

На його думку, суд не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення суперечить матеріалам справи, та безпідставно прийняв його до уваги в якості доказу, оскільки протокол складено у відношенні ОСОБА_3, а він відповідно всіх документів ОСОБА_2.

Вказав, що у справі немає жодного доказу про те, що він саме о 21.20 годині вжив алкоголь. У протоколі не зазначено дату та час дорожньо-транспортної пригоди, про яку йдеться мова, та після якої він буцімто вжив алкоголь. Вказані дані не встановлені і іншими доказами у справі, а тому стверджувати по хронології будь-які його дії у часі не можливо. У протоколі вказано, що він вжив горілку, а потім це продубльовано постановою суду, але у справі жодного слова про горілку немає, що робить цей доказ неналежним.

На його думку, у протоколі щодо кваліфікації його дій зазначено «чим порушив вимоги П.2.10Е Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 130 КУпАП». Даний пункт Правил дорожнього руху України інкриміновано йому і у постанові суду, але п.2.10Е ПДР України передбачає наступне: у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди, тобто до вживання алкоголю після ДТП ця норма ПДР України не стосується.

Вказав, що у постанові суду першої інстанції після викладення обставин правопорушення згідно протоколу зазначено, що у судовому засіданні він не заперечував проти викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей, однак сам протокол він не читав, а суддею йому було задано питання, чи вживав він алкоголь та чи дійсно «Драгером» встановлено стан його сп'яніння, стосовно часу вживання алкоголю судом питань не здавалось.

Зазначив, що алкоголь він вжив до ДТП, а після нього не вживав. Перебування у стані алкогольного сп'яніння при складанні документів не заперечував та не заперечує у апеляційній скарзі.

Суддя апеляційної інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 221456 від 25.11.2017 року; висновком приладу «Драгер»; ОСОБА_5 огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, власними поясненнями ОСОБА_2, відповідно до яких останній дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

При апеляційному перегляді встановлено зі слів ОСОБА_2, що він ввечері 25.11.2017 вживав алкоголь, прийшов додому, де на грунті його спяніння посварився з пасинком та, щоб не слухати його докорів, сів за кермо та поїхав з дому. Оскільки він перебував у стані алкогольного спяніння, то не справився з керуванням та врізався у електроопору, пошкодивши собі при цьому ногу (перелам), що змусило його за допомогою знайомого, якого він викликав по телефону, поїхати до лікарні, залишивши при цьому місце ДТП.

Підтвердженням його слів щодо послідовності подій є постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, якими правопорушення у адміністративних справах за ст.ст.122-4, 124 КУпАП визнані малозначними та ОСОБА_2 оголошене усне зауваження.

З пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були присутніми при проведенні замірів приладом Драгер на вживання алкоголю ОСОБА_2, не вбачається, коли саме та при якій дорожній обстановці ці заміри проводилися. На виклик суду апеляційної інстанції зазначені свідки не зявилися, тому їх пояснення вважаю непідтвердженими.

За вищезазначених обставин постанова суду першої інстанції про визнання винним ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. ст.247,294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2018 року щодо ОСОБА_2, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1