Справа 729/258/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І,

за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянула матеріали, які надійшли з Бобровицького відділення поліції Ніжинського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Чернігівській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

До Бобровицького районного суду надійшов адміністративний протокол, згідно даних якого 10.03.2018 о 11 год. 40 хв. ОСОБА_1у с. Нова Басань по вул. Поштова, 12 керував автомобілем ЗАЗ 110307 н.з. ВМ2335ВА з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у лікаря-нарколога або за допомогою алкотестеру «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України і скоїв адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1свою вину не визнав, пояснив що 10.03.18 він з друзями перебував на ставку за селом Нова Басань Бобровицького району та вживав спиртні напої. Близько 11 години він разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 вирішили поїхати в центр села. За кермо сів ОСОБА_2, а він сів на пасажирське сидіння, оскільки вживав алкогольні напої. По дорозі вони зустріли машину поліцейських, які їхали в протилежному їм напрямку в сторону м. Київ. Під'їхавши до центру, він пішов в магазин, а через деякий час до магазину зайшов працівник поліції і запропонував йому предявити документи. Підійшовши до автомобіля він надав техпаспорт і пояснив, що транспортним засобом не керував, а за кермом був ОСОБА_2, але поліцейські його не слухали, забрали його техпаспорт і почали складати протокол, при цьому говорячи, що він керував транспортни засобом з ознаками алкогольного сп'яніння. Проходити огляд на стан сп'яніння він відмовився, оскільки транспортним засобом не керував, так як був у нетверезому стані і в цьому потреби не вбачав. Він має неприязні відносини з жителем села ОСОБА_3, у якого працівники поліції відібрали пояснення, і якій дав показання в суді проти нього, хоча він стояв біля магазину разом з свідком ОСОБА_4, який в судовому засіданні засвідчив протилежне.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 10.03.2018 він разом із ОСОБА_1 вживали спиртні напої, потім вирішили поїхати до магазину. Він був тверезіший тому сів за кермо автомобіля, який належить ОСОБА_1, а останній сів поруч на пасажирськє сидіння. Коли виїхали на дорогу, на зустріч їм рухався автомобіль поліції. Підїхавши до магазину ОСОБА_1 пішов купувати товар, а він залишився в машині. Через деякий час приїхали працівники поліції і сказали надати документи, він дістав техпаспорт, передав поліцейським та вийшов із автомобіля. Через деякий час з магазину вийшов ОСОБА_1 з іншим працівником поліції, якому ОСОБА_1 говорив, що він за кермом автомобіля не перебував, продувати алкотестер ніхто не пропонував, одразу почали складати протокол на ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 показав, що 10.03.2018 він з ОСОБА_6 заступили в автопатруль, близько 11-30 вони патрулювали в с. Нова Басань Бобровицького р-ну. Коли прямували в сторону м. Київ, побачили як з другорядної дороги виїхав автомобіль на великій швидкості, не загальмувавши виїхав на головну дорогу. Враховуючи таку поведінку водія, вони були змушені включити проблискові маячки та розвернутися, щоб поїхати за даним автомобілем. Він точно бачив, що за кермом був ОСОБА_1 Враховучи погодні умови, вони не змогли наздогнати автомобіль. Коли під'їхали до магазину, то ОСОБА_1 вже встиг забігти до магазину. На його пропозицію надати документи, та пройти в подальшому алкотестер чи поїхати до лікарні на освідування він відмовився при свідках, яких вони потім записали до протоколу. Він впевнений, що за керомом знаходився ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_4 показав, що 10.03.2018 він стояв біля магазину разом із ОСОБА_3, побачив, що приїхала машина "Славута" і зі сторони пасажира з неї вийшов ОСОБА_1 та пішов у магазин, потім приїхали поцейські і один з них пішов до магазину. Коли ОСОБА_1 та поліцейський вийшли з магазину, їх попросили підійти до них. Він чув, як працівники поліції у ОСОБА_1 просили предявити документи і він бачив, як останній їх їм надав. У судовому засіданні він вказав на особу, яка була допитана в якості свідка ОСОБА_2, що він був за кермом автомобіля ОСОБА_3. Крім цього вказав, що ОСОБА_2 доводив поліцейським, що за керомом автомобіля ОСОБА_3 був він, а не ОСОБА_7 Але поліцейські наполягали, що був ОСОБА_1 Працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти алкотестер, він чув, що пропонували їхати в лікарню та бачив, як працівники поліції знімали на мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_3 показав, що 10.03.2018 він стояв під магазином в с. Нова Басань разом із ОСОБА_4 і бачив як до магазину під'їжджав автомобіль "Славута", за кермом якого сидів ОСОБА_1 Чому його покази та покази свідка ОСОБА_4, з яким він стояв біля магазину не співпадають пояснити не зміг.

Інспектор Федченко М.М. показав, що 10.03.2018 патрулюючи в с. Нова Басань, він разом з ОСОБА_5 їхали в сторону м. Київ, вони побачили, що з другорядної дороги виїхав автомобіль "Славута" не загальмувавши на великій швидкості. Ними було прийнято рішення про зупинку транспортного зазобу, тому вони включити проблискові маячки та змінили напрямок руху і почали доганяти автомобіль "Славута". Він на ходу автомбіля добре бачив, що за кермом автомобіля "Славута " знаходився ОСОБА_1 Враховуючи те, що вони змінили напрямок руху, їхній транспортний засіб трохи відстав від автомобіля "Славута". Він бачив, як до магазину під'їхав вказний автомобіль, із-за керма машини вийшов ОСОБА_1 і пішов до магазину. Враховуючи те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп'яніння, працівник поліції ОСОБА_5 пропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, але останній відмовився. Його відмова була зафіксована на відео та ним був складений адміністративний протокол. Адміністративний протокол стосовно невиконання вимог про зупинку ним не складався. Нагрудна камера спостереження в цей день у них не працювала.

Вислухавши особу, яку притягують до адміністративної відповідальності, дослідивши адміністративний протокол та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення з таких підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»). Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння особи, яка керує транспортним засобом, передбачена ст. 130 КУпАП.

З аналізу наведених норм слідує, що для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом, а вже потім наявність у неї ознак спяніння, як підстави для вимоги про проходження огляду, перебування її у такому стані або відмови від проходження огляду на стан спяніння.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь ( ст. 62 Конституції України ).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП ).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення крім іншого зазначається, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за його вчинення.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інспектором поліції у судовому засіданні був наданий відеозапис та додані пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, та в їх присутності, ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції, відмовився від проходження медичного огляду.

Вказані свідки повинні були підтвердити, перш за все, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження огляду на стан спяніння. Факт відмови від проходження медичного огляду ОСОБА_1 і сам не заперечував, наполягаючи на відсутності для того підстав, оскільки транспортним засобом не керував.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. У цьому звязку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, поспостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «ОСОБА_6 проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі «Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі «Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами), постанову по справі «ОСОБА_9 проти Росії» (Valeriy Lopata v. Russia), № 19936/04, п. 128, 30 жовтня 2012 року).

У справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» (Заява № 6293/04) зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

У справі, що розглядається, був допитаний свідок, який зазначений у протоколі ОСОБА_4 та за клопотання ОСОБА_1 був допитанипй в якості свідка ОСОБА_2, які під час допиту вказували, що ОСОБА_1 10.03.2018 транспорним засобом не керував. Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису, не зафіксовано момент зупинки автомобіля, та з відеозапису не вбачається, хто саме керував транспортним засобом 10.03.2018. Відеозапис починається з моменту, коли працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти обстеження на стан алкогольного сп'яніння.

Отже, єдиним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_1 та спростування його показів на свій захист є показання самих працівників поліції, які були допитані в судовому засіданні, та показали, що під час руху вони нібито бачили, що транспортним засобом керував ОСОБА_1, але зупинити його не мали змоги і запропонували йому пройти медичне освідування тільки після того як він вийшов з магазину, а також покази свідка ОСОБА_3, до яких суд ставиться критично, оскільки ОСОБА_1 та свідок мають неприязні відносини, як було встановлено в судовому засіданні.

Таким чином, суд виходить з того, що будь-які очевидці, котрі могли б підтвердити факт управління ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутні. Надані працівниками поліції відеоматеріали також не містять даних, що беззаперечно спростовували б твердження ОСОБА_1 Більше того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 дав показання про те, що транспортним засобом він керував особисто, оскільки ОСОБА_1 був у нетверезому стані, про що він намагався довести працівникам поліції.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

З врахуванням ч. 3 ст.62 Конституції України, згідно з якими обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суддя бере до уваги покази свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_4

З огляду на викладене, за відсутності інших обєктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, покази поліцейських, які були допитані у судовому засіданні з огляду на їх зацікавленість у вирішенні справи, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази керування транспортним засобом 10.03.2018 ОСОБА_1, не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України через відсутність в його діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.Керуючись ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти діб.

Суддя В.І. Бойко