АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/778/346/18 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області Дадашева С.В., за участю захисника-адвоката Ями Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Ями Д.М. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень,
ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою, 30 вересня 2017 року о 22:50 год. у м. Запоріжжя по проспекту Соборному ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 321063», державний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці за допомогою алкотестеру «Драгер 6810», в присутності двох свідків. Згідно з даними алкотестера, ступінь алкогольного сп`яніння склав 0,92 проміллє. Також, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркологічного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Яма Д.М. звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій окрім вимог щодо скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження по справі, заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні зазначив, що ОСОБА_1 не приймав участі при розгляді справи 20 грудня 2018 року, не був повідомлений належним чином, копію постанови вперше отримано захисником 19 березня 2018 року, апеляційну скаргу подано 27 березня 2018 року, тобто в десятиденний строк.

На думку апеляційного суду, заявлене апелянтом клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню через наступне.

Постановою апеляційного суду від 11 квітня 2018 року попередню апеляційну скаргу захисника повернуто через те, що останнім до апеляційної скарги не додані документи, що підтверджують його повноваження та скаргу подано з пропуском строку, проте поважності причин пропуску цього строку апелянтом не доведено.

Повторна скарга захисника надійшла до суду з матеріалами справи з 2 томів, при цьому другий том раніше до суду апеляційної інстанції не надходив, проте в ньому містяться документи, що підтверджують повноваження адвоката Ями Д.М.

Пропуск строку захисником пояснений тим, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , який проходив службу за межами Запорізької області, а також без участі захисника.

Постанова суду їм не направлялась у строк, передбачений законом.

Захисник звернувся 31 січня 2018 року до суду з клопотанням, в якому просив повідомити про рух справи, та у випадку її розгляду, просив направити поштою йому копію постанови.

Відомостей про те, що захиснику за його клопотанням направлено оскаржувану постанову, в матеріалах справи немає.

Захисник стверджує, що він зміг отримати копію постанови лише 19 березня 2018 року у зв`язку з тим, що районний суд змінював своє місце розташування.

Доводи захисника щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу та не суперечать матеріалам справи, у зв`язку з чим, пропущений строк підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Яма Д.М. просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що судом в порушення вимог ст.268 КУпАП, справа розглянута без участі особи, відносно якої складено протокол, та останній був позбавлений можливості надати докази, що підтверджують його невинуватість, при цьому сам ОСОБА_1 проходить військову службу за межами Запорізької області. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою на це посадовою особою, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем за контрактом, керував автомобілем, який закріплено за ним та виконував наказ свого командира. У протоколі зазначені сумнівні дані, додані до протоколу матеріали містять ознаки фальсифікації, оскільки містять суперечності щодо часу вчинення поліцейськими певних дій.

Вислухавши захисника-адвоката Яму Д.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

З наданих суду матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №269952 від 30 вересня 2017 року, згідно з яким ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що він засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); роздруківкою результатів тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Alkotest» Drager 6810» від 30 вересня 2017 року та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , з яких вбачається, що за наслідками огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 результати склали 0,92 проміле (а.с.3); направленням на огляд ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння від 30 вересня 2017 року (а.с.4); висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в КУ «ЗОНД» №4685 від 30 вересня 2017 року, з якого вбачається, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.5); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт проведення поліцейськими огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager Alkotest» та його результати 0,92 проміле (а.с.6-7), а також копією відеозапису подій від 30 вересня 2017 року за участю останнього, відповідно до якого ОСОБА_1 не заперечував, що випив декілька пляшок пива та погодився з результатами огляду.
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, і які були долучені під час розгляду справи, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких порушень при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №269952 від 30 вересня 2017 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, копію його отримав, під час складання протоколу працівниками поліції йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що засвідчено особистим підписом ОСОБА_1 , зауважень від нього під час складання протоколу не надходило, у тому числі і щодо дати і часу його складання.

Доводи захисника про складення протоколу не уповноваженою на це особою, спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких ОСОБА_1 хоча і є військовослужбовцем, однак в той період часу знаходився у відпустці, про що він сам зазначив під час його зупинки працівниками поліції, керував транспортним засобом ВАЗ-21063, державний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва належить приватній особі - ОСОБА_4 , ніяких підтверджуючих документів про приналежність зазначеного автомобіля ЗСУ та виконання ОСОБА_1 при керуванні вказаним автомобілем службових обов`язків в матеріалах справи немає.

Вищезазначене узгоджується з наявним в матеріалах справи відеозаписом подій.

Захисником - адвокатом Ямою Д.М. при апеляційному розгляді надана відповідь військової частини на його запит, відповідно до якого за ОСОБА_1 дійсно закріплений службовий автомобіль ВАЗ-21053, державний номер НОМЕР_3 .

Проте на час зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, він керував зовсім іншим автомобілем, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 30 вересня 2017 року, перебуваючи у відпустці, керував автомобілем, який не належить військовій частині, протокол про адміністративне правопорушення обґрунтовано був складений саме інспектором поліції, а посилання захисника на порушення в даному випадку вимог п.11 ст.255 КУпАП, є безпідставними.

Неточності у документах, доданих до протоколу, щодо часу їх складання, на які вказує захисник в апеляційній скарзі, не свідчать про те, що огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог закону та про фальсифікацію матеріалів справи.

Крім того, як зазначено вище, зауважень ані до протоколу, ані до висновку від ОСОБА_1 не надійшло. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом.

На думку суду апеляційної інстанції, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Ями Д.М., правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційних суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не брав участі у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції, однак він був повідомлений про день та час розгляду справи через свого захисника - адвоката Яму Д.М. про що свідчить відомості в матеріалах справи про отримання захисником повістки на ім`я ОСОБА_1 (а.с.11).

Клопотань про відкладення розгляду справи ані від ОСОБА_1 ані від захисника адвоката Ями Д.М. не надходило.

Тобто, порушень ст.268 КУпАП з боку суду першої інстанції не вбачається.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено, отже підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Ямі Д.М. строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Ями Д.М. залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
Запорізької області С.В. Дадашева