Справа № 740/2120/18 Головуючий у 1 інстанції Ковальова Т. Г.
Провадження № 33/795/287/2018
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель АДРЕСА_1, з повною середньою освітою, неодружений, не працюючий,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн 40 коп.

Як установив суд, 05 травня 2018 року о 22 годині 15 хвилин в м. Ніжині по вулиці Прилуцькій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-210990, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.п. «а» п. 2.9 ПДР України.

Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою алкотестеру «Драгер», від проходження додаткового медичного огляду на стан сп'яніння у лікарні ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити, мотивуючи тим, що досліджені у судовому засіданні докази не підтверджують факт порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України, а відповідно і наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На порушення вимог Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки на жодну з ознак алкогольного сп'яніння, у ньому відсутній його підпис. Копія протоколу йому не вручена та не надіслана.

Під час проведення його огляду на стан сп'яніння працівником поліції був використаний недозволений до використання прилад Драгер, який не проходив повторну сертифікацію та вилучений з Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення з лютого 2015 року, в зв'язку з чим його результати не можуть бути використані як доказ у справі.

Перед проведенням огляду поліцейський не роз'яснив порядок застосування цього приладу, не надав можливості прополоскати ротову порожнину, що свідчить про неточність отриманого результату, а з огляду на те, що прилад реагує на наявні в людини захворювання, аж до карієсу зубів, його показники є недостовірними.

Сам протокол підписаний поліцейським ОСОБА_2, якого на місці зупинки транспортного засобу не було, огляд проводився іншим співробітником поліції, що могли засвідчити пасажири його автомобіля, в допиті яких судом першої інстанції було відмовлено.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений не уповноваженою особою та підписаний інспектором, який на місці зупинки транспортного засобу, присутнім не був.

Апелянт критикує відеозапис, який тривав кілька секунд та який підтверджує лише те, що він у присутності двох свідків відмовився від підпису у протоколі, інших відомостей з нього не вбачається, зокрема, не видно чи у присутності свідків проводився огляд, чи повідомлявся йому порядок проходження такого огляду, не зафіксовано усіх присутніх осіб.

Звертає увагу і на відсутність у матеріалах справи направлення на медичний огляд, складеного працівником поліції, який у відповідності до вимог Інструкції є обов'язковим.

Вважає, що усі перелічені ним порушення під час складання протоколу та ігнорування їх наявності судом першої інстанції, дають підстави для скасування судового рішення з подальшим закриттям провадження у справі.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив про закриття провадження у справі, наполягаючи на тому, що його огляд працівниками поліції був проведений незаконно. Він не вживав спиртних напоїв, отруївся їжею через що у нього під час руху на автомобілі неодноразово виникала блювота. Працівники поліції під'їхали до нього в той час як він зупинився, щоб виблювати. Йому не дали прополоскати рота, не повідомили як необхідно проходити обстеження на місці зупинки транспортного засобу. Він наполягав на поїздці в лікарню, проте йому в цьому відмовили. Протокол складав інспектор, якого не було на місці зупинки транспортного засобу.

Свідок ОСОБА_3, який перебував в автомобілі ОСОБА_1 та їздив з ним на рибалку, пояснював, що під час перебування на риболовлі ОСОБА_1 спиртних напоїв не вживав, він один вживав спиртні напої, так як знав, що буде їхати в якості пасажира. ОСОБА_1 дійсно отруївся та зупинявся дорогою, щоб блювати. Коли під'їхали працівники поліції, вони зупинились саме через стан ОСОБА_1 Ні йому, ні співмешканці ОСОБА_1 ОСОБА_4 не дозволили вийти з машини. Зупинили на дорозі інших людей та запросили в якості понятих, після чого склали протокол.

Свідок ОСОБА_4 також пояснювала, що у ОСОБА_1 було харчове отруєння через яке той блював. Працівники поліції запідозрили ОСОБА_1, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння, той продув прилад, а коли не погодився з його результатами, працівники поліції відмовили доставити їх до лікарні. Після того як поставили автомобіль, пішки пішли з ОСОБА_1 в лікарню, де черговий лікар без направлення поліції відмовив проводити медичний огляд для визначення стану сп'яніння чи його відсутності.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 на судове засідання в суд апеляційної інстанції був викликаний інспектор поліції ОСОБА_2, який як стверджував ОСОБА_1 не був на місці зупинки транспортного засобу.

Допитаний під час судового засідання в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_2 пояснював, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 привернув увагу тим, що їхав вночі з причепом, на якому не було освітлення, що створювало небезпеку для руху. Після зупинки автомобіля він підійшов до водія та попросив документи, при передачі документів з салону відчувався різкий запах алкоголю, а тому він запропонував пройти обстеження на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу. Він безпосередньо перед ОСОБА_1 дістав трубку, розірвав упаковку та передав ОСОБА_1 для продування. Результати тесту відразу показали стан сп'яніння. Зовнішній вигляд водія, його мова та запах також підтверджували перебування в стані алкогольного сп'яніння.

Після показань поліцейського та перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 та його співмешканка ОСОБА_4 підтвердили, що саме інспектор ОСОБА_2 був на місці зупинки їх автомобіля та складав протокол. ОСОБА_1 в суді першої інстанції не впізнав поліцейського, так як на час зупинки транспортного засобу той перебував у формі, а в суді у звичайному одязі.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 05 травня 2018 року о 22 год. 15 хв. в м. Ніжині по вул. Прилуцькій, був зупинений водій ОСОБА_1, який на порушення п. 2.9 «а Правил дорожнього руху, керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

Огляд на стан сп'яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу приладом «Драгер», а в дійсності Газоаналізатором Alcotest 6810, виробництва Німеччини, який має свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/1784, видане державним підприємством «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» 12 квітня 2018 року та яке дійсне до 12.04. 2019 року.

Відповідно до п. 6 Інструкції, огляд водія на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до переліку технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».

Всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529. На даний час ведення цього реєстру скасоване.

Відповідно з технічним регламентом, оцінку відповідності проходить медична техніка, яка вводиться в обіг (експлуатацію). Газоаналізатор «Drager» відповідає затвердженому типу, був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і отримав «Сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу» (термін дії свідоцтва - 10.02.2010 10.02.2015).

На підставі цього, газоаналізатор «Drager 6810» з 10.02.2010 по 10.02.2015 було дозволено ввозити на митну територію України та вводити в експлуатацію. Закінчення терміну дії цих документів не впливає на техніку, яка вже використовується.

Таким чином, використання газоаналізаторів «Drager», які були завезені та реалізовані на території України і введені в експлуатацію протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його в реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року є допустимим, за умови дотримання вимог щодо перевірки (калібрування).

З результату газоаналізатору «Drager» на аркуші справи 4 вбачається, що останнє калібрування приладу відбувалось 12 квітня 2018 року.

За результатами тесту у ОСОБА_1 виявлено алкоголь 2,18 промілє, що перевищує дозволену межу та свідчить про перебування особи в стані сильного алкогольного сп'яніння.

З огляду на дату видачі сертифікату, спеціалізованим державним підприємством, доводи апелянта про відсутність сертифікату відповідності у такого вимірювального приладу, посилання на листи заступника Міністра охорони здоров'я, на Державний реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення, є безпідставними.

Під час проведення огляду водія були присутні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які окрім встановлення факту перебування водія в стані алкогольного сп'яніння, своїми підписами у протоколу засвідчили і факт відмови водія від дачі пояснень та від підпису у протоколі. Частина 2 ст. 254 КУпАП передбачає вручення копії протоколу під розписку і не зобов"язує надсилати копію поштою, якщо особа, щодо якої складений протокол, відмовилася від підпису у протоколі та від одержання копії.

Твердження апелянта, що порушення ним вимог п. 2.5 ПДР не підтверджено жодним доказом, не можуть бути предметом апеляційного розгляду, оскільки протокол щодо нього складений за порушення п. 2.9 «а» ПДР (а.с.3), відповідно до цього пункту і описувалися обставини правопорушення.

Для відмови водія на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння, необхідно описати стан водія, щоб орган, який розглядає справу міг пересвідчитися у правильності підозр поліцейського, тоді як огляд водія на стан сп'яніння, проведений із застосуванням технічних засобів, не вимагає опису ознак стану сп'яніння, коли наявні показники технічного приладу, а від подальшого медичного обстеження, водій відмовляється.

Суть вчиненого порушення ОСОБА_1 полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а не у відмові від проходження огляду для встановлення стану сп'яніння.

Сам апелянт не заперечував той факт, що саме 05 травня 2018 року був зупинений працівниками поліції, на вимогу яких пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння по вул. Прилуцький в м. Ніжині, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення.

У разі, коли водій був не згодний з отриманими результатами, то він мав право пройти такий огляд у медичному закладі, від якого на пропозицію працівників поліції останній відмовився.

Крім того, коли він не бажав проходити огляд у медичному закладі за направленням працівників поліції, то міг пройти його самостійно відразу після складання протоколу, але такого огляду ОСОБА_1 не пройшов, а тому, за відсутності будь-яких підтверджуючих документів, його доводи про відмову в такому огляді є безпідставними.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аргументи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення був складений іншим поліцейським, а не інспектором ОСОБА_2 спростовані ним самим під час засіданні в суді апеляційної інстанції, що він не впізнав інспектора, який прибув у суд в цивільному одязі. На відео добре видно, що ОСОБА_1 05.05.2018 року після 22 години 20 хвилин спілкувався саме з інспектором ОСОБА_2, а не з іншим поліцейським, як стверджував раніше.

При накладенні стягнення, суд в повній мірі врахував, особу порушника, навмисну форму вини, і з урахуванням обставин правопорушення, обрав правильну міру відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі поваги до законів України, правил співжиття та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Штраф в розмірі 10 200 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами є найменшим стягненням, передбаченим санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і законних підстав для її зміни чи скасування, не має.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 23, 33, 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 червня 2018 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець