Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/551/2018
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 лютого 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2 03 червня 2017 року о 19 годині 16 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві, по вул. Русанівська Набережна, 8, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес - Бенц», д.н.з. НОМЕР_2, після чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, що призвело до пошкодження казаних транспортних засобів та матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. п. 13.1, 2.3 б) ПДР України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2017 по справі про адміністративне правопорушення № 755/9537/17 як такий, що пропущений з поважних причин, а в самій скарзі просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2017 року скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження вказаної вище постанови, скаржник посилається на те, що в судове засідання його ніхто не викликав, ніяких судових повісток чи телефонних повідомлень про судові засідання він не отримував, а тому не брав участі в судових засіданнях.

Про можливе рішення суду він, ОСОБА_2, дізнався випадково (від Моторно-транспортного бюро), у зв'язку з чим з постановою суду першої інстанції та матеріалами справи ознайомився лише 13.12.2017 року.

Також у своєму клопотанні ОСОБА_2 зазначає про те, що навіть у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які підтвердження відправлення йому повісток чи повідомлень про судові засідання іншим чином, а тому, як вважає скаржник, 10-денний строк на апеляційне оскарження, був пропущений ним з поважних причин.

Перевіривши обґрунтованість доводів клопотання щодо поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року, вважаю, що достатніх підстав для поновлення цього строку немає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що постанова судді про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, була винесена 11 вересня 2017 року, а апеляційну скаргу на цю постанову ОСОБА_2 подав лише 13 грудня 2017 року, тобто з пропуском десятиденного строку, який, відповідно до вимог закону, обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.

Незважаючи на те, що зазначена адміністративна справа дійсно була розглянута за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а також приймаючи до уваги ту обставину, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані про направлення ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови від 11 вересня 2017 року, апеляційний суд не вбачає жодних підстав для поновлення останньому строку на оскарження цієї постанови, оскільки строк на подання скарги було пропущено причин, які не можуть бути визнані поважними.

Зокрема, наявні в матеріалах справи дані, свідчать про те, що на адресу ОСОБА_2 тричі направлялися судові повістки з повідомленням про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього (а.с. 12-14), проте останній жодного разу в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки.

Крім того, отримавши копію протоколу про адміністративне правопорушення від 03 червня 2017 року щодо себе, ОСОБА_2 не міг не знати про те, що справу буде розглядати Дніпровський районний суд м. Києва, оскільки про це прямо зазначено в самому протоколі, а тому він не тільки мав можливість, а й повинен був цікавитися рухом та результатами розгляду справи щодо нього.

Водночас, незважаючи на це, ОСОБА_2, протягом шести місяців, жодного разу, не поцікавився тим, як розглядається справа про адміністративне правопорушення щодо нього, що свідчить про ігнорування ним своїми правами, в тому числі правом на справедливий, публічний судовий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, яке це передбачено ст. 6 Європейської Конвенції про захист людини і основоположних свобод.

Норми законодавства, що регулюють строки подачі скарг, у тому числі в справах про адміністративні правопорушення, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та юридичної визначеності. Зацікавлені особи, в даному випадку ОСОБА_2, мають право розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту.

Відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для прийняття такого рішення. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» та «Трух проти України»).

Окрім цього, у кожній справі національні суди повинні перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання в принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (п. 41 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»). Повноваження вищих судових органів щодо перегляду повинні реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (п. 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»).

Таким чином, приймаючи до уваги те, що в клопотанні ОСОБА_2, не наведено об'єктивно підтверджених поважних причин пропуску строку на оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року, суд апеляційної інстанції вважає необхідним відмовити йому у поновленні цього строку.

За таких обставин, враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 була подана після закінчення строку, передбаченого законом на її подання, а суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для поновлення цього строку, зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 - до Дніпровського районного суду м. Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернути особі, яка її подала, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 - до Дніпровського районного суду м. Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Сазонова М.Г.