Справа № 369/3291/18 Головуючий у І інстанції Лисенко В. В.
Провадження № 33/780/585/18 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю. В.
Категорія 147 23.07.2018
ПОСТАНОВА

іменем України

23 липня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя , АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 022911 від 20 березня 2018 року, «20 березня 2018 року о 19 год. 55 хв. в м. Вишневе на перехресті вул. Київська - вул. Святошинська ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у лікаря-нарколога або за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився в присутності 2-х понятих».

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що суд першої інстанції проводив розгляд справи у його відсутності, хоча він просив слухання справи відкласти у зв'язку із хворобою, направивши до суду відповідне письмове клопотання, яке було проігноровано судом, чим порушено його права та обмежено в доступі до правосуддя. Вважає, що суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, не допитав свідків, не надав оцінку його поясненням, передчасно прийшов до висновку про його винуватість. В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що він був затриманий свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які незаконно утримували його, застосовуючи зброю та психологічний тиск до приїзду поліції, рекомендували йому відмовитись від проходження медичного огляду. По приїзду поліції виконав всі вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки вважав, що у випадку не виконання таких вимог, до нього буде застосована фізична сила. Крім того, на момент приїзду поліції він не був водієм транспортного засобу, а був пішоходом. Крім того, поліцейськими було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, оскільки йому не запропонували проїхати до медичного закладу для огляду на стан сп'яніння, на його пропозицію пройти медичний огляд у медичній установі йому було відмовлено працівниками поліції. Разом з тим, він мав сумніви щодо неупередженості свідків, оскільки дані особи знайомі з поліцейськими. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, зазначаючи при цьому, що причини пропуску зазначеного строку є поважними.

Вимоги ОСОБА_2 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року є обґрунтованими. Так, оскільки участі в розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції він не приймав, проживає поза межами Київської області, а відтак для реалізації його законного права на оскарження судового рішення вважаю необхідним поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справи про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимог вказаних правових норм, місцевий суд не з'ясував всі обставини справи та, розглянувши справу у відсутності ОСОБА_2, без виклику свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, прийняв рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

В обґрунтування вини ОСОБА_2 місцевий суд послався лише на протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З метою усунення неповноти розгляду справи та поновлення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційним судом були виконані вимоги ст. 280 КУпАП та досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_2, в результаті чого було встановлено наступне.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 20 березня 2018 року його було затримано свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були одягнені в темний однострій та мали з собою зброю. Дані особи незаконно його утримували, застосовуючи засоби зв'язування та погрожували застосувати зброю, психологічно здійснювали тиск до приїзду працівників поліції та рекомендували відмовитись від проходження медичного огляду, таким чином зрозумів, що у випадку не виконання вимог, до нього може бути застосована фізична сила. По приїзду поліції було зрозуміло, що працівники поліції знайомі зі свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тому в неупередженості цих осіб і має сумніви. На момент приїзду поліції він ОСОБА_2 був пішоходом, а не водієм транспортного засобу, крім того на його пропозицію проїхати до медичного закладу для проведення огляду працівниками поліції було відмовлено.

Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги викликалися свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак вказані особи, які були повідомлені належним чином про місце та час апеляційного перегляду справи, в судове засідання не з`явилися, пояснення не дали.

Ці обставини позбавили суд апеляційної інстанції можливості допитати даних свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, та оцінити їх показання у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, тому апеляційний суд вважає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, допит яких неможливо було провести в судовому засіданні з наведених вище підстав та надати їм оцінку, а також протокол про адміністративне правопорушення, який був складений на підставі письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не можуть слугувати доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-які докази на спростування пояснень ОСОБА_2 під час апеляційного перегляду справи встановлені не були.

Крім того, як вбачається з пояснень ОСОБА_2 та письмових пояснень свідків, ОСОБА_2 не був зупинений безпосередньо працівниками поліції під час керування транспортного засобу, працівники поліції приїхали на виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які затримали ОСОБА_2 до приїзду працівників поліції, про що вони зазначили у своїх письмових поясненнях, працівники поліції склали протокол на ОСОБА_2, який в той момент не був водієм транспортного засобу.

Будь які докази, які б вказували на те, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода) та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння, в матеріалах справи відсутні.

Зазначені обставини не були з'ясовані суддею місцевого суду, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже з матеріалів даної справи не вбачається, що ОСОБА_2, який не був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номер НОМЕР_1, а на момент приїзду працівників поліції перебував у статусі пішохода, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто не доведено його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року, винесеної відносно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області Ю.В.Семенцов