Справа № 534/359/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року м. Горішні Плавні
Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Солоха О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, - за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2018 року о 02 год. 10 хв. в м. Горішні Плавні по вул. Миру, в районі будинку №27, ОСОБА_1, керував транспортним засобом марки «KIA RIO», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

До суду ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема повістками про виклик до суду.

Суддя вказує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що учасники, яка задіяні в ході судового розгляду, зобов'язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Кожна держава - учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_2 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З огляду вищевказане, на думку суду, не явка ОСОБА_1 у судове засідання 11.05.2018, який достовірно знав про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього, що підтверджується отриманими ним повістками про виклик до суду на інші судові засідання, не перешкоджає розгляду справи та ухвалення відповідної постанови.

Суд наголошує, що вина ОСОБА_1 доводиться також актом огляду на стан спяніння (а.с.3), результатами тесту на стан спяніння №382 від 18.03.2018 (а.с.4), письмовими поясненнями свідків від 18.03.2018 (а.с.6,7).

Суд також бере до уваги відеозапис вчиненого правопорушення, з якого вбачається, що після проходження освідування на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та виявлення у його крові заборонену норму алкоголю, ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу для проходження останнім відповідного освідування на стан алкогольного спяніння у медичному закладі, проте правопорушник відмовився від такого освідування, що також підтверджується письмовими поясненнями двох понятих.

ЄСПЛ у рішеннях по справах «Хан проти Сполученого Королівства» та «Аллан проти Сполученого Королівства» зазначив, що «визнаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, також має враховуватися, чи було дотримано прав на захист. Слід, зокрема, розглянути, заявникові була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання. Крім того, має бути врахована якість таких доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності».

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення. Його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, так як він будучи водієм транспортного засобу керував автомобілем у стані алкогольного спяніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №062444 від 18.03.2018 у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено права водія АВ4 962663 (а.с.1).

Обставин, що обтяжують або помякшують відповідальність порушника за скоєне ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суспільну небезпеку правопорушень, повязаних з керуванням транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного спяніння.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки саме таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігати вчиненню ним нових правопорушень.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.40-1 КУпАП, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 283, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подаються протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Особи, які беруть участь у справи, мають право ознайомитися із повним текстом постанови та отримати її копію після 16 травня 2018 року в приміщенні Комсомольського міського суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха