Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1748/18
Провадження № 3/553/738/2018
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.09.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Новака Ю.Д.,

при секретарі Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління держпраці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працює на посаді виконуючого обовязки генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (м.Полтава, вул.Небесної Сотні, 69), проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, -

за ст. 41 ч.1 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В :

17.07.2018 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП, порушивши вимоги ч.1,4 ст.115, ч.1 ст.116 КЗпП України та ч.1 ст.24 ЗУ «Про оплату праці», ст.21 ЗУ «Про відпустки», а саме: відповідно до головної книги кредитове сальдо по рах.661 на 01.06.18р. становило 1560,2 тис.грн., на 01.07.2018р. - 1933,5тис.грн. (заборгованість із заробітної плати частково за лютий 2018р., за березень 2018р. - червень 2018р.). Згідно «Звіту з праці» форми № 1-ПВ за червень 2018р. заборгованість працівникам із заробітної плати та виплат із соціального страхування на 1 липня 2018р. становить 1491,1тис.грн. (131 особа), термін заборгованості - 3,3міс. (виходячи із ФОП працівників за червень 2018р.), в т.ч. частково за лютий 2018р., за березень - травень 2018р.

Вказане вище свідчить про збільшення суми заборгованості із заробітної плати та є порушенням вимог ч.1 ст.24 Закону України „Про оплату праці, ч.1 ст. 115 КЗпП України щодо строків та періодичності виплати заробітної плати.

Порушено вимоги ч.1 ст.116 КЗпП України щодо строків розрахунку при звільненні. Згідно розрахункових листків заборгованість із заробітної плати працівникам, звільненим в червні 2018р. становить 86,1 тис.грн. (6 осіб).

Так ОСОБА_2 звільнений за угодою сторін по п.1 ст.36 КЗпП України з 06.06.2018р. (наказ від 06.06.18 №46-к). На дату інспекційного відвідування виплату ОСОБА_2 розрахункових коштів при звільненні не проведено, про що свідчить його розрахунковий лист за червень 2018р. (сума заборгованості становить 19369,69грн.).

Наказом від 11.06.2018р. № 47-к звільнено ОСОБА_3 JI.M. за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію за віком по ст.38 КЗпП України 11.06.2018р. На дату інспекційного відвідування виплату ОСОБА_3 JI.M. розрахункових коштів при звільненні не проведено, про що свідчить її розрахунковий лист за червень 2018р. (сума заборгованості становить 10670,31грн.).

Наказом від 11.06.2018р. № 49-к звільнено ОСОБА_4 за власним бажанням по ст.38 КЗпП України 11.06.2018р. На дату інспекційного відвідування виплату ОСОБА_4 розрахункових коштів при звільненні не проведено, про що свідчить його розрахунковий лист за червень 2018р. (сума заборгованості становить 13419,53грн.).

Наказом від 18.06.2018р. № 52-к звільнено ОСОБА_5 за власним бажанням по ст.38 КЗпП України 18.06.2018р. На дату інспекційного відвідування виплату ОСОБА_5 розрахункових коштів при звільненні не проведено, про що свідчить його розрахунковий лист за червень 2018р. (сума заборгованості становить 22463,96грн.).

Наказом від 26.06.2018р. № 55-к звільнено ОСОБА_6 за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію за віком по ст.38 КЗпП України 26.06.2018р. На дату інспекційного відвідування виплату ОСОБА_6 розрахункових коштів при звільненні не проведено, про що свідчить його розрахунковий лист за червень 2018р. (сума заборгованості становить 11420,79 грн.).

ОСОБА_3 звільнено за угодою сторін по п.1 ст.36 КЗпП України з 25.06.2018р. (наказ від 25.06.18 № 54-к). На дату інспекційного відвідування виплату ОСОБА_3 розрахункових коштів при звільненні не проведено, про що свідчить її розрахунковий лист за червень 2018р. (сума заборгованості становить 8730,94грн.).

Порушено вимоги ст.21 Закону України Про відпустки та ч.4 ст.115 КЗпП України в частині виплати працівникам заробітної плати за весь час щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до її початку. Так, наказом від 14.06.2018р. № 35-в надано частину щорічної відпустки : ОСОБА_7 - з 30.06.18 по 15.07.18 (І6к.д.), ОСОБА_8 - з 18.06.18 по 22.06.18 (5к.д.), ОСОБА_9 з і 18.06.18 по 21.06.18 (4к.д.), ОСОБА_10 з 19.06.18 по 21.06.18 (Зк.д.), ОСОБА_11 з 20.06.18 по 21.07.18 (2к.д.), ОСОБА_12 з 20.06.18 по 21.06.18 (2к.д.), ОСОБА_13 з 18.06.18 по 21.06.18 (4к.д.), ОСОБА_14 з 19.06.18 по 21.06.18 (З к.д.), ОСОБА_15 з 27.06.18 по 11.07.18 (14к.д.), ОСОБА_16 з 27.06.18 по 11.07.18 (14 к.д.). На дату інспекційного відвідування виплату вказаним вище працівникам заробітної плати за час відпустки не проведено, про що свідчать їх розрахункові листки за червень 2018р. та відомості на виплату заробітної плати.

Представник притягуємого ОСОБА_17 в судовому засіданні надав пояснення ОСОБА_1, в яких зазначив, що просить закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Винність ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 03.08.2018 року №ПЛ1476/169/АВ/П/ПТ, Актом перевірки, матеріалами справи в сукупності.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та зробити з ним розрахунки в строки визначені законодавством.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В той же час судом встановлено, що в порушення ст. 116 КЗпП України ОСОБА_1 як в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» не здійснено виплат заробітних плат працівникам на час проведення перевірки.

Наявність заборгованості не оспорює і представник ОСОБА_1 в письмовому поясненні, посилаючись лише на відсутність вини підприємства та його керівника в утворенні заборгованості.

В той же час обставини, на які посилається адвокат ОСОБА_17, такі як накладення арешту на рахунки підприємства 02.05.2018 року, вилучення первинної бухгалтерської документації при обшуку 13.04.2018 року, через що підприємство не має можливості виплатити заробітну плату, не спростовують вини притягуємого як в.о. генерального директора ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», як в утворенні заборгованості по виплаті заробітної плати, так і в нездійсненні остаточного розрахунку з працівниками при звільнені, а інші викладені у поясненнях доводи не спростовують вину ОСОБА_1 в порушенні трудових прав працівників.

Оскільки представником притягуємого не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, суд вважає, що останній повинен бути притягнутий до адмінвідповідальності.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим представник притягуємого не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, в той час як інспектором управління Держпраці у Полтавській області обставини викладені в протоколі обґрунтовані належними, допустимими, достовірними та в їх сукупності достатніми доказами.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує суспільно- небезпечний характер вчиненого останнім правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.

Враховуючи викладене, дані про особу порушника, конкретні обставини вчиненого правопорушення, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, згідно Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI з порушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, встановленому ст. 4 вказаного Закону.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 41 ч.1 КпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

На постанову може бути принесено апеляцію протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_18