ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/159/18 Головуючий в 1-й інстанції - Степаненко Ю.А.
Єдиний унікальний № 311/2897/18 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Матросова Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Василівським районним судом Запорізької області, матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та проживає за адресою: АДРЕСА_2, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові, 02 серпня 2018 року, о 16 годині 00 хвилин, біля будинку № АДРЕСА_3, водій ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, в медичній установі, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_2, відмовився в присутності свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на незаконність постанови та зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735. Працівниками поліції був порушений порядок огляду на стан алкогольного сп'яніння, його огляд на місці зупинки за допомогою технічних засобів проведений не був, також йому не пропонували проїхати до закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан сп'яніння. Доказів знаходження його в стані алкогольного сп'яніння, а саме результатів виміру змісту алкоголю за допомогою технічних засобів, крім неправдивих свідчень осіб, які вписані в протокол свідками подій, у поліцейських немає. Наполягає, що під час складання протоколу свідків не було, тексти їх пояснень записані лейтенантом поліції Луговим В.О. власноруч і вони майже ідентичні. Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, зокрема, від проведення огляду на стан сп'яніння. Звертає увагу, що в судове засідання, незважаючи на неодноразові виклики, жодного разу не з'явились ні працівники поліції, ні свідки, окрім одного.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Матросова Є.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 провину свою не визнав та зазначив, що він не був в стані алкогольного сп'яніння, він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, працівники поліції не пропонували йому пройти огляд.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_2 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №020568 від 02 серпня 2018 року, від підпису якого останній відмовився у присутності двох свідків (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.5-7).

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_7, який пояснив, що 02.08.2018 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем, будучи в стані алкогольного сп'яніння, в'їхав в огорожу його сусідки. Від ОСОБА_2 було чути різкий запах алкоголю з порожнини рота, хода його була шаткою, мова - невнятною, поведінка - агресивною. Коли він зателефонував у поліцію з приводу події, яка сталася, ОСОБА_2 накинувся на нього з кулаками. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я ОСОБА_2 відмовився, а також відмовився від підписання протоколу та дачі пояснень. Крім нього, на місці були й інші свідки, які також давали свої пояснення та підписували документи.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, у зв'язку з тим, що не були допитані свідки та поліцейський, який складав протокол, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_2. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення достатньо було лише пояснень цих свідків.

Крім того, за клопотанням ОСОБА_2 про допит свідків та працівника поліції ОСОБА_8, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, суд першої інстанції неодноразово вживав заходів для виклику свідків та поліцейського та використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення зазначених осіб, однак свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені заздалегідь належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. А працівник поліції ОСОБА_8 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі у зв'язку з сімейними обставинами.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. А тому доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження знаходження його в стані алкогольного сп'яніння, а саме результатів вмісту алкоголю в крові, є необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння спростовуються матеріалами справи, а саме поясненнями свідків, які були присутні під час фіксації правопорушення та підстав сумніватися в правдивості їх пояснень у апеляційного суду немає.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи, будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №020568 від 02 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Крім того, зауважень при складанні протоколу від ОСОБА_2 не надійшло, він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння та від підпису протоколу.

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп'яніння та незаконність дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що останнім були оскаржені в установленому законом порядку будь-які дії працівників поліції.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 311/2897/18