Справа № 339/200/18 147
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2018 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О.С., Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Долинського ВП Калузького ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 міської ради Івано-Франківської області, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого
за ч.1 ст. 130 КУпАП
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 03.06.2018 року о 21 год. 30 хв. в с.Тисів Болехівської міської ради в порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота та від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився .
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав, та пояснив, що того дня приїжджав на автомобілі ОРЕL VEKTRA разом з друзями на річку. Відпочиваючи, трішки випив. Тому запропонував своїй племінниці ОСОБА_2, яка має посвідчення водія та не вживала спиртного, сісти за кермо автомобіля. Але автомобіль поломився і не міг завезтися. Все ж таки автомобіль завівся і племінниця, керуючи ним, зупинилася при виїзді на центральну дорогу. Він вийшов з машини та пішов викидати сміття в мусорні баки. Але автомобіль ОСОБА_2 не змогла завести , відмовилася керувати несправним автомобілем і пересіла на заднє сидіння до своєї дитини, яка плакала. Тому він подзвонив своєму знайомому ОСОБА_3 допомогти встановити причину поломки. В цей час коли автомобіль стояв на обочині, приїхали працівники поліції, підійшли до нього з претензіями, з приводу того, що він викинув сміття в невідведеному місці та запитали чому розбитий задній стоп на автомобілі. Почули запах з рота і він пояснив, що не був за кермом, а є тільки власником автомобіля. Попросили надати документи, він сів за кермо та витягнув з машини документи, надавши їх працівнику поліції. Оскільки не керував автомобілем, то відмовився пройти огляд на стан сп"яніння. Свідки, яких зупинили працівники поліції, були очевидцяи тільки факту його відмови від проходження освідчення і не можуть стверджувати, що він був за рулем, тому просить їх покази не брати до уваги. В протоколі зазначені зовсім інші свідки, яких не було на місці. Просить закрити провадження в справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог п.2 ст.278 КУпАП та п.24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суд під час підготовки справи до розгляду повинен виявити недоліки наданих матеріалів та протоколу, з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.
Стаття 256 КУпАП передбачає, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суть адміністративного правопорушення, її пояснення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.
У відповідності до ст.256 КпАП України та п.1 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 ( надалі Інструкції) до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються:
1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності;
2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання;
3) акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння;
4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є :
- протокол про адміністративне правопорушення;
- акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- рапорт від 03.06.2018 року
- оптичний диск із записом відеофайлу .
В судовому засіданні ОСОБА_1, даючи пояснення, не заперечував того факту, що в той день вживав спиртне, але стверджував, що не керував автомобілем і передав керування ОСОБА_2
З пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що вона разом зі своєю сім"єю та ОСОБА_1 приїхали на річку, за кермом автомобіля був ОСОБА_1 Оскільки він випив, то між ними була домовленість, що назад автомобілем поїде вона, а тому не вживала спиртне. Однак в автомобіля виявилася поломка : погано заводився та глохнув. Тому вона , доїхавши до центральної дороги, зупинилася на обочині, щоб викинути сміття та відмовилася несправним автомобілем іхати по центральній дорозі. ОСОБА_1 позвонив по телефону до свого знайомого, щоб він приїхав та забрав автомобіль. В цей час підійшли працівники поліції та стали з"совувати чому машина стоіть на обочині та хто її власник. ОСОБА_4 пояснив, що він не був за рулем, однак вони це не взяли до уваги і відчувши запах алкоголю від нього, запропонували пройти освідчення. Для цього зупинили два автомобілі та попросили їх водіїв бути свідками відмови від проходження огляду.
Свідок ОСОБА_3 підтвердив, що йому телефонував ОСОБА_1 з приводу поломки автомобіля та просив під"їхати .
Як передбачено п. 2.9 а ПДР України, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.
За змістом ст. 272 КУпАП свідок - це особа, стосовно якої в уповноваженого органу (посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, є дані, що їй відомі обставини, які стосуються справи, що підлягають установленню по даній справі, та яку у зв'язку з цим викликано для давання пояснень.
Акт огляду на стан сп"яніння з використанням спеціальних технічних засобів свідчить, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.2).
З рапорту працівника поліції вбачається, що вказані свідки відмовилися надати письмові пояснення, а тому вони не долучені до справи.
В той же час в протоколі зазначені інші свідки - ОСОБА_7, ОСОБА_8, однак і їхні пояснення відсутні в матеріалах справи, що є грубим порушенням п. ст.256 КпАП України та п.1 розділу 2 вказано Інструкції.
Вказані свідки двічі викликалися в судові засіданні, однак для дачі поясненть так і не з"явилися.
Переглянувши матеріали відеофіксації, долучені до справи працівниками поліції із записів відеореєстратора, встановлено, що ними зафіксовано тільки факт стоянки автомобіля, до якого приїхали працівники поліції з метою з"ясування зупинки. І саме в цей час ОСОБА_1 пояснював, що автомобіль поламався, а він не був за кермом автомобіля. Свідки, які були запрошені ОСОБА_5 та ОСОБА_6Р, змогли підтвердити тільки факт відмови від проходження огляду( а не факту керування ним транспортним засобом).
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 безпосередньо не був затриманий під час скоєння правопорушення в момент керування транспортним засобом, на час складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП перебував з ознаками алкогольного сп»яніння, але жодними доказами не доведено, що він при цьому керував транспортним засобом.
Діючим законодавством встановлено, що для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідною умовою є здійснення вказаною особою функції водія, тобто безпосереднє керування транспортним засобом.
Так, відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Тобто доказуванню підлягає, серед іншого, факт керування особою транспортним засобом.
Проте, беручи до уваги матеріали фіксації, де ОСОБА_9 заперечував факт керування ним автомобілем, працівник поліцї, який складав протокол, не вказав та не надав належних та допустимих доказів здійснення саме ОСОБА_9 керування автомобілем та не вказано на критерій визначення поняття «керування транспортним засобом» , що передбачений у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
Відповідно до ст. 62 Конституції України, сумніви щодо обвинуваченої особи слід тлумачити на її користь.
Суд дає оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.
Досліджуючи всі наявні докази, суд надавши їм обєктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступені спростування обставин, що характеризують в діяння особи ОСОБА_10, прийшов до висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно п.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись ч. 1ст. 130, ст. 247, 283, 284, КУпАП ,-
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.