ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6847/18
провадження № 3/753/2665/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2018 р. Суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 108576 від 06.04.2018 року, ОСОБА_2, 06.04.2018 року, о 01 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Бориспільській, 2, в порушення вимог п. 2.9. А ПДР, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його адвокат ОСОБА_3 винність, особи, що притягається до адміністративної відповідальності категорично не визнали. При цьому ОСОБА_2 зазначив, що автомобілем у стані сп'яніння він не керував, оскільки за півтори години до приїзду працівників поліції він пробив колесо та не міг рухатися. Чекаючи на товариша, який мав його забрати додому, він випив пляшку пива, за кермом не перебував. Однак, працівники поліції не взявши до уваги його пояснення, склали відносно нього протокол. Також ОСОБА_2 пояснив, що висновок приладу «Драгер» суд не може брати до уваги, оскільки в ньому відсутні відомості, зокрема: до якого протоколу здійснювалося тестування, місце проведення тестування, ПІБ інспектора, який проводить тестування та ПІБ особи, що тестується. Також звернув увагу суду на те, що роздруківка алкотестера «Драгер» 6820, тест 1256 не відповідає дійсності, оскільки зазначена температура навколишнього середовища +19, однак згідно відповіді Українського гідрометеорологічного центру температура повітря, на час проходження огляду становила + 10. При цьому ОСОБА_2 послався, що працівники УПП пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння виключно на місці зупинки, однак, в порушенням норм чинного законодавства не запропонували йому пройти такий огляд в медичному закладі, хоча він на такому наполягав. Таким чином, адвокат просив справу відносно ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, так як останній автомобілем у стані сп'яніння не керував.

Судом двічі вживалися заходи щодо виклику в якості свідка інспектора патрульної поліції УПП у м. Києві ОСОБА_4, однак останній до суду не з'явився, будь-яких заяв від нього не надходило.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 дослідивши матеріали справи, дослідивши відео з нагрудної камери працівників поліції, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось і самим ОСОБА_2, що 06.04.2018 року о 01 год 10 хв. останній перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим відповідальність за вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

З переглянутого відео з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що коли до ОСОБА_2 під'їхали працівники поліції, він дійсно стояв з увімкненими вогнями аварійної сигналізації на узбіччі дороги, з пробитим колесом.

При цьому, як вбачається з пояснень ОСОБА_2 тільки після того, як він припаркував свій автомобіль та зателефонував товаришу, він вжив пляшку пива.

Враховуючи наведене вважаю, саме по собі перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, за уваги недоведеності факту керування останнім транспортним засобом, не свідчать про доведеність його винності за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою п. 2.9. А ПДР здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: