Справа № 344/4343/18
Провадження № 33/779/346/2018
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 житель ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн;

- за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн;

На підставі ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_2 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 352 грн. 40.

Згідно оскаржуваної постанови, 29 березня 2018 року о 21 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Миколайчука, 2, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки "ВАЗ 2109" д.н.з. НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Рено Лагуна», д.н.з. CFF 744, чим порушив п.13.1 ПДР України та внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, ОСОБА_2 будучи причетним до даної дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушив вимоги п.п. 2.10 а) ПДР України. Таким чином, ОСОБА_2 допустив правопорушення, за які передбачена відповідальність ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що в протоколах про адмінправопорушення не вказано, яким чином він причетний до дорожньо-транспортної пригоди, та які негативні наслідки від неї наступили. Апелянт зазначає, що 29.03.2018 року виїжджаючи з місця паркування поблизу будинку №2 по вул. Миколайчука, відчув, що його автомобіль притулився до перешкоди, внаслідок чого на авто він виявив тріщинку. Жодного ушкодження на автомобілі «Рено Лагуна», що був припаркований позаду його авто, він не зауважив. Вважає, що заподіяв шкоду тільки своєму авто, а відтак жодного умислу втечі з місця ДТП у нього не було.

Також апелянт вказує, на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови. Зазначає, що з 26.06.2018 року перебував на амбулаторному лікуванні.

У зв'язку з цим, строк на апеляційне оскарження просив поновити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, вважаю, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанову суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Обставини викладені апелянтом щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови сумніву у суду не викликають. Оскільки розгляд справи проводився судом без участі, особи, яка притягається до адмінвідповідальності, і про оскаржувану постанову він дізнався тільки 19.06.2018 року, під час ознайомлення з матеріалами справи. З 26.06.2018 року перебував на лікуванні, що підтверджується відповідною довідкою. За таких обставин строк на апеляційне оскарження слід поновити.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається, з матеріалів справи, зокрема протоколів про адміністративне правопорушення серії БД № 046853 від 29.03.2018 року, та серії БД № 145763 від 29.03.2018 року, в порушення ОСОБА_2 ставляться вимоги п.13.1, п. 2.10 ПДР України.

Згідно п. 13.1, п.2.10 «а» ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Так, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями свідка та потерпілого.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив дійсні обставини справи, проаналізував дії водія ОСОБА_2 в аспекті дотримання ним правил дорожнього руху, а також причини настання ДТП.

Крім того, в засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не заперечив,що в момент паркування відчув перешкоду коли виїжджав з місця парковки, однак вважав, що пошкодження зазнав тільки його автомобіль. Однак такі доводи апелянта, жодним чином не спростовують його вину у вчиненому ДТП.

Будь яких клопотань, чи доказів на підтвердження своїх доводів, щодо непричетності до ДТП ОСОБА_2 суду не надав.

У зв'язку з цим, враховуючи встановлені судом обставини справи, характер та локалізацію місць пошкоджень, яких зазнали транспортні засоби, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 є обґрунтованим.

Жодних порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративні правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, не встановлено.

З огляду на наведене апеляційних підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Строк на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк