П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: Донецька обл., м. Авдіївка,вул. Пархоменка, буд. 13, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_4,

захисника ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років.

Відповідно до постанови, ОСОБА_5 14 квітня 2018 року приблизно в 21 год. 25 хв. біля будинку № 22 по вул. Великій кільцевій дорозі в м. Києві, керував автомобілем «Альфа Ромео», номерний знак НОМЕР_1 (BG) з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду, а матеріали справи повернути до Управління патрульної поліції в м. Києві для приведення протоколу про адміністративне правопорушення у відповідність до ст. 256 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства. На його думку, суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки не бажав їхати до закладу охорони здоров'я в присутності поліцейських, бо мав сумніви щодо їх неупередженості. Захисник зазначає, що після складання протоколу ОСОБА_4 самостійно звернувся до закладу охорони здоров'я, де пройшов огляд та відповідно до результатів якого було встановлено, що він не перебував в стані наркотичного сп'яніння.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, він не містить даних про час його складання, оскільки в ньому вказана тільки година без хвилин.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а матеріали справи поверненню до Управління патрульної поліції в м. Києві для приведення протоколу про адміністративне правопорушення у відповідність до ст. 256 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення особи, яку притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є мотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Оскаржуючи судове рішення, захисник ОСОБА_3 зазначає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону з тих підстав, що в ньому вказана лише година без зазначення хвилин.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 236109 від 14 квітня 2018 року (а.с. 1), в ньому наявні всі відомості, передбачені вищевказаною нормою закону.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 14 квітня 2018 року керував автомобілем «Альфа Ромео», номерний знак НОМЕР_1 (BG) з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_1, відповідно до яких ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі у лікаря нарколога.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_4 ознайомлений з правами та обов'язками.

Як в апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 стверджує, що він відмовився від проходження огляду, оскільки не бажав їхати до закладу охорони здоров'я в присутності поліцейських, бо мав сумніви щодо їх неупередженості.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі, оскільки вимоги поліцейського були законними і водій зобов'язаний їх виконати.

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан наркотичного сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я за направленням поліцейського та в присутності останнього.

На відеозапису нагрудної камери інспектора поліції зафіксована відмова ОСОБА_4 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в присутності свідків. Більше того, поліцейський роз'яснив ОСОБА_4 наслідки відмови від проходження огляду та те, що така відмова є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_4 постановою Святошинського районного суду міста Києва від 30 серпня 2017 року визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 08 вересня 2017 року його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, тому дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП як вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 квітня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_4 не перебував в стані наркотичного сп'яніння, не спростовує висновок суду про визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Враховуючи те, що захисник ОСОБА_3 в апеляційні скарзі ставить питання про скасування постанови та направляння справи до управління поліції на доопрацювання, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 294 КУпАП прийняття такого рішення не передбачено законом.

Рекомендації про можливість направлення протоколу для належного оформлення, викладені в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», проте апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду та повернення протоколу для належного оформлення до управління поліції.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 294 КУпАП, перегляд справи в суді апеляційної інстанції відбувається в межах апеляційної скарги.

Під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3 і сам ОСОБА_4 заявили, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, оскільки в керованому ним автомобілі були дружина і дитина, які перебували в хворобливому стані. Проте такі доводи відсутні в апеляційній скарзі. Крім того, відповідно до дослідженого відеозапису, ОСОБА_4 не обґрунтовував свою відмову від огляду на стан сп'яніння тим, що члени його сім'ї, які були в салоні автомобіля потребували медичної допомоги.

Отже, апелянтом не наведено доказів того, що ОСОБА_4 перебував в стані крайньої необхідності, який унеможливлював виконання ним вимог поліцейського пройти огляд в медичному закладі.

Також, на думку апеляційного суду, відсутні підстави для скасування постанови суду у зв'язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказана частина ст. 130 КУпАП, за якою кваліфікуються дії ОСОБА_4 В цій графі протоколу олівцем проставлена римська цифра ІІІ.

Відповідно до даних, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_4 до складання даного протоколу двічі протягом року судом визнавався винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Тому дії ОСОБА_4, який втретє вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП в будь - якому випадку кваліфікуються за ч. 3 цієї норми закону, про що вірно вказав суд у своїй постанові.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування постанови суду немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун