АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/438/18 Номер провадження 33/786/704/18Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ст.183-1 КпАП України
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Нізельковська Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 червня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352, 40 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що він за період з 14.09.2010 року по 20.03.2018 року, на території Новосанжарського району Полтавської області, не сплатив аліменти на утримання дитини, відповідно до виконавчого листа №2-576 від 25.06.2010 року, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області, що призвело до утворення заборгованості по їх сплаті в розмірі 100 390, 12 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.183-1 КпАП України.

В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності, просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказав, що заборгованість по сплаті аліментів рахувалась в період з 2010 року, тобто з того часу, коли була відсутня норма закону, що передбачає адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини. Оскільки в даному випадку закон зворотної дії в часі не має, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.183-1 КпАП України. Окрім того, в матеріалах справи відсутні дані про те, що сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КпАП України.

Ст. 183-1 КпАП України встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КпАП України запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VІІІ від 07.12.2017 року, який набрав чинності 06.02.2018 року.

Як вбачається із матеріалів провадження, заборгованість зі сплати аліментів виникла з 14.09.2010 по 20.03.2018.

Згідно зі ст.8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема, в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Таким чином, норма Закону України № 2234-VІІІ від 07.12.2017, якою було доповнено КпАП України статтею 183-1, не має зворотної дії в часі.

Тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КпАП України не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КпАП України.

Враховуючи, що дії ОСОБА_2 щодо несплати аліментів до 06.02.2018 не могли кваліфікуватися за ст. 183-1 КпАП України, а з 06.02.2018 по 20.03.2018 не пройшло шість місяців, постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 червня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КпАП України.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська