П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2017 Справа №607/6897/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., за участю секретаря судового засідання Осів І.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, працює

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 29 травня 2017 року о 23 годині 05 хвилин в місті Тернополі по вул. Микулинецька, 55 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатор «Драгер Алкотест» 6810 (повірка дійсна до 13.12.2017 року), на табло якого висвітився показник 2,39 проміле, з результатом приладу водій не був згідний, погодився пройти огляд в ОСОБА_3, але в приміщенні ОСОБА_3 від огляду на стан спяніння також відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, судді пояснив, що він їхав у власному автомобілі по вул. Микулинецькій в місті Тернополі, його зупинили працівники поліції, та попросили предявити документи та пройти огляд на стан спяніння. Він пройшов тест за допомогою технічного приладу, на табло якого показало, що він перебував в стані алкогольного спяніння. Оскільки він був незгідний із даними приладу, так як він міг зреагувати на те, що він перед тим вживав фруктовий сік, то виявив бажання пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі. Крім того, поліцейські не хотіли залучати його свідків для проведення огляду на стан спяніння, а приїхали свідки, з якими поліцейські були в близьких відносинах. Він в той день алкоголю не вживав, проте вживав фруктовий сік. Приїхавши в приміщення медичного закладу, йому для проходження огляду було надано такий же прилад драгер, якому він не довіряв, оскільки він може реагувати на фруктовий сік. Він намагався продути вказаний пристрій, однак, він ніяк не реагував, у звязку із чим лікар прийшов до висновку, що він відмовився від проходження огляду на стан спяніння. При цьому вказаний пристрій був не сертифікований та не справним, сертифікат відповідності пристрою лікар йому не надав.

При цьому він пропонував здати сечу чи інший біологічний матеріал, однак лікар на це не зважав, сказав, що він може після того як продує сходити собі в туалет. Він не відмовлявся від проходження огляду в приміщенні медичного закладу. Крім того, в медичному закладі були відсутні свідки, акт відмови не складався.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, з наступних підстав: огляд на стан спяніння, що проведений на місці зупинки транспортного засобу вважає таким, що не підтверджує стан алкогольного спяніння, оскільки з його результатом ОСОБА_1 не погодився, огляд проведений всупереч вимогам інструкції до пристрою, яким такий огляд проводився, особі не розяснено процедури роботи пристрою, не предявлено сертифікату відповідності на пристрій, свідками огляду були особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Щодо зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про відмову від огляду на стан спяніння в ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_1 запропоновано для проходження огляду виключно пристрій для продуву, однак не запропоновано здійснити забір крові чи іншого біологічного матеріалу, йому не було предявлено оригінали сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, який пропонувався для огляду, протокол не містить опису дій, які свідчать про ухилення особи від огляду на стан спяніння, ОСОБА_1 не висловлював відмови від проходження огляду та не вчиняв дій щодо ухилення від огляду, свідки огляду в ОСОБА_3 відсутні. У випадку, якщо суд не прийде до переконання про необхідність закриття провадження у справі, просив направити матеріали справи про адміністративне правопорушення в УПП у м. Тернополі ДПП для належного оформлення.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 показав, що він 29 травня 2017 року вечором пив сік із ОСОБА_1, та він від нього поїхав в місто Тернопіль по вул. Микулинецькій. Він приїхав на місце, де ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, бачив свідків, та йому відомо, що свідок ОСОБА_5 є дівчино поліцейського ОСОБА_6, а тому є упередженим свідком. Також свідком була сестра ОСОБА_5 Про те, що ОСОБА_5 та інспектор Зварич В.М. перебувають в близьких стосунках, йому відомо від спільних знайомих, а також із фото в соціальних мережах, з яких видно, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 часто проводять час разом.

Як видно із акту огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (без часу та дати), тестування на алкоголь технічного приладу від 29.05.2017 року, у звязку із виявленими ознаками запах алкоголю з порожнини роту, поведінка, що не відповідає, обстановці, тремтіння п альців рук, нечітка вимова, за результатами огляду на стан спяніння показник 2,39 проміле.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 30 травня 2017 року близько 00 год. 15 хв. в місті Тернополі по вул. Тролейбусна, 14 в КУТОР «ТОНД» в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння, який запропонований лікарем даної установи в категоричній формі.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників патрульної поліції, 30 травня 2017 року громадянин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, був зупинений працівниками патрульної поліції. На вимогу працівників поліції пройшов огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, однак з результатом був незгідний, виявив бажання пройти огляд в медичному закладі. В ОСОБА_3 останньому лікарем було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатора Драгер, на що ОСОБА_1 погодився, намагався продути пристрій, від проходження огляду не відмовлявся. Свідки, які б засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння в ОСОБА_3 або вчинення дій щодо ухилення від огляду на відеозаписах відсутні.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Про вчинення адміністративного правопорушення у відповідності до ст. 254 КУпАП складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Згідно п. 6 Рохділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, викладена у протоколі суть адміністративного правопорушення - суперечлива, оскільки зазначено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння та одночасно зазначено, що в приміщенні ОСОБА_3 від огляду на стан спяніння останній відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

При цьому, всупереч вимог вищевказаної інструкції, ознак спяніння, наявних у водія, і дії водія щодо ухилення від огляду у протоколі не було зазначено.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні докази, які підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі.

Так, з досліджених відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в ОСОБА_3, висновок про його відмову зроблений лікарем після пяти спроб продути газоаналізатор, при цьому будь-які інші способи проходження огляду на стан алкогольного спяніння (як-от, відібрання зразків біологічного середовища для проведення лабораторних досліджень) ОСОБА_1 не пропонувалися, хоча вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 це не заборонено.

Окрім того, письмові пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що 30 травня 2017 року близько 00 год. 15 хв. в місті Тернополі по вул. Тролейбусна, 14 КУТОР «ТОНД» в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння, який запропонований лікарем даної установи в категоричній формі, спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких присутність свідків в ОСОБА_3 не вбачається.

Таким чином, суд приходить до переконання про порушення процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_1

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).

Таким чином, суперечливий виклад суті адміністративного правопорушення, є порушенням права на захист через те, що особа позбавлена можливості знати від якого звинувачення їй захищатися.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рішенням Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обовязковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у справі «ОСОБА_8 де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, враховуючи суперечливу суть адміністративного правопорушення, викладену у протоколі, суд приходить до переконання, що такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.254 КУпАП та порушенні законні права на захист.

Також, не можуть вважатися допустимими доказами письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки неможливість засвідчення ними фактів, викладених у вказаних поясненнях, підтверджується відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Будь-які інші докази на підтвердження факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні, а нормами КУпАП не покладено на суд обов'язку збирання доказів у справі, тому суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так, враховуючи те, що подію та склад адміністративного правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, відеоматеріали, разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 212862 від 30 травня 2017 року та письмові пояснення свідків, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння є недопустимими доказами, факт відмови від проходження такого огляду на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських не зафіксовано, суддя приходить до висновку про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справу щодо нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 130, 247, 254, 266, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_9