Справа № 163/1309/17 Провадження №33/773/577/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія: ст. 471 МК УкраїниДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П.,

з участю представника митниці - Пікалюка М.С.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 червня 2017 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. з конфіскацією в дохід держави валюти в розмірі 500 Євро та 1000 доларів США.

Крім того, провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 320 гривень судового збору.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він слідуючи 14.05.2017, з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля «Porsh Cauenne Turbo», р.н.з.НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», передбачений постановою правління НБУ №148 від 27.05.2008 «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», переміщуючи понад дозволену норму 10000 Євро, іноземну валюту, а саме: 500 Євро та 1000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.05.2017 становить 40871 грн..

Крім цього, ОСОБА_2 ставилось у провину те, що він, за вищевикладених обставин, не задекларував за встановленою формою валюту, яка, згідно ст.374 МК України, підлягала обов'язковому письмовому декларуванню, використавши, всупереч вимог ст.ст.366, 374 МК України, смугу руху «зелений коридор», як форму декларування, шляхом вчинення дій, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі, повернувши йому вилучені кошти. Посилається на те, що «зелений коридор» обрав через свою необізнаність. Вилучену валюту мав намір задекларувати, але не отримав такої можливості. Вважає, що було проведено його особистий огляд, але митний орган не надав рішення про проведення особистого огляду. Також зазначає, що акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.05.2017 є незаконним. Вказує, що митним органом не здобуто доказів його вини за ст.471 МК України.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_2, який підтримував свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, скасувавши постанову та повернувши йому валюту, представника митниці, який заперечив апеляційну скаргу і просив залишити постанову судді без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги Закону суддею дотримано в повному обсязі.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Так, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України стверджується протоколом про порушення митних правил (а.с.1-4), його власноручними поясненнями, в яких він зазначив, що оскілки валюта знаходилась під документами, а тому він її не помітив. Дозвільних документів на переміщення валюти понад 10000 Євро він не мав. Шкодує, що так сталося. Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.6), відповідно до якого у ОСОБА_2 було виявлено кошти в сумі 10500 Євро та 1000 доларів США; контрольним талоном про проходження по «зеленому коридору» автомобіля р.н.з.НОМЕР_1 (а.с.7) та службовою запискою (а.с.16).

З такими висновками місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Вищенаведеними доказами в їх сукупності повністю спростовуються твердження апелянта про те, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, не доведена.

Твердження апелянта про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення та повернення йому валюти є безпідставними і не ґрунтується на вимогах законодавства.

Згідно вимог ч.3 ст.197 МК України, обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

А відповідно до розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 148 від 27.05.2008, фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 переміщував через митний кордон України понад дозволену норму 500 Євро та 1000 доларів США.

Суд першої інстанції обґрунтовано та вмотивовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та наклав на нього адміністративне стягнення в межах санкції даної норми закону, яка передбачає конфіскацію товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Посилання ОСОБА_2 на те, що митний орган не надав рішення про проведення особистого огляду є безпідставними. Оскільки, як вбачається із матеріалів справи наявність валюти понад дозволену норму була виявлена у результаті повного митного огляду автомобіля «Porsh Cauenne Turbo», р.н.з.НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, про що складено відповідний акт (а.с.6).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 16 червня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П. Денісов