Справа № 308/6994/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.09.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., розглянув апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2017.
Цією постановою провадження в справі щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, депутата Чопської міської ради 7-го скликання за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП закрито на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Із протоколу про адміністративне правопорушення №63 від 20.07.2017 та постанови судді від 30.08.2017 вбачається, що ОСОБА_1, яка являється депутатом Чопської міської ради, будучи субєктом відповідальності за право рушення, повязані з корупцією, як посадова особа уповноважена на виконання функцій місцевого самоврядування та я кА є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту в) пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», діючи в інтересах близької особи (брата) ОСОБА_2, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, наявність яких впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, будучи присутньою на засіданні 19-ї сесії 7-го скликання Чопської міської ради від 14.02.2017, взяла участь у голосуванні за прийняття рішення щодо передачі у власність своєму рідному брату ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0586 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Чоп по вул.. Шкільній, 20 не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомила колегіальний орган під час виконання повноважень про наявність конфлікту інтересів, а саме Чопську міську раду та вчинила дії, і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення повязане з корупцією, передбачене ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.
Не погодившись із прийнятим рішенням судді, прокурор відділу прокуратури Закарпатської області подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді від 30.08.2017 відносно ОСОБА_1 та прийняти нову, якою накласти на останню адміністративне стягнення в межах санкції ч. ч.1 , 2 ст. 172-7 КУпАП.
Указує, що прокурор наділений правом на оскарження постанови суду першої інстанції. Обґрунтовує свої доводи нормами ч.1 ст. 250 КУпАП, яка надає право оскаржувати постанову й рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційну скаргу, яка подана прокурором відділу прокуратури Закарпатської області, апеляційний суд приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено..
За змістом даної статті вбачається, що вона містять вичерпний перелік осіб, які мають право на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення й розширеному тлумаченню не підлягає.
З указаних підстав, оскільки прокурор не входить до вказаного переліку субєктів із правом на оскарження постанови суду, тільки у виключних випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП, то він позбавлений можливості (права) звертатись з апеляційною скаргою.
Доводи апелянта щодо необхідності врахування судом ст. 250 КУпАП, яка надає йому право на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє, оскільки вона не узгоджується з іншими нормами КУпАП.
Так, у ст. 250 КУпАП передбачено право прокурора брати участь у розгляді справи, а також оскаржувати постанову в справі про адміністративне правопорушення. Згідно із ч. 1 ст. 287 КУпАП прокурор вправі оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених частиною пятою ст. 7 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.
З матеріалів справи вбачається, що заходи примусового характеру, повязані з обмеженням особистої свободи громадян постановою суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 не застосовувались, а тому в даному випадку прокурор не вповноважений здійснювати нагляд за додержанням законів.
Крім того, ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 №49-у/2015 у справі №2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду в справах про адміністративні правопорушення і констатовано, що її усунення може бути вирішено лише в законодавчому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування рішення Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
При прийнятті рішення, апеляційний суд ураховує також, рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі « Щокін проти України», яким визнано вимоги до якості закону за такими критеріями як доступність для зацікавлених осіб, чіткість та передбачуваність у застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості, можливість його різного тлумачення є порушенням цих вимог. У разі, коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків, органи державної влади зобовязані віддати перевагу тому його тлумаченню, яке є найбільш сприятливим для особи.
Прокурор в апеляційній скарзі просить розвязати встановлену колізію в законодавстві всупереч цьому рішенню.
Отже, апеляційний суд уважає за необхідне керуватися в даному випадку приписом ч.2 ст.294 КУпАП і на його підставі визнає, що апеляційна скарга подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження постанови судді в цій справі, а тому не може бути прийнята апеляційним судом до свого розгляду.
За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП зобовязаний повернути апеляційну скаргу, особі яка її подала.
Керуючись ст. ст. 278, 294 КУпАП, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2017 про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення - повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: