АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 19 березня 2017 року, о 05 год. 10 хв. ОСОБА_3 керувала автомобілем «Сузукі», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Ярославів Вал, 27, у м. Києві, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», чим порушила п. 2.9. "а" «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження стосовно ОСОБА_3 за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також захисник подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому зазначив, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто у відсутності ОСОБА_3, а копію оскаржуваної постанови їй вручено лише 03 липня 2017 року, тоді як подано апеляційну скаргу 10 липня 2017 року, а тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суддя місцевого суду розглянув справу про адміністративне правопорушення неповно, без дослідження усіх доказів, та дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення лише на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, який не є належним та допустимими доказом у справі, оскільки не містить відомостей про підстави зупинки транспортного засобу, та пояснень особи, стосовно якої його складено.

Також апелянт зазначав, що дані приладу «Драгер Алкотест 6820», за допомогою якого ОСОБА_3 проходила огляд на стан сп'яніння, не відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки згідно наданих на адвокатський запит відомостей з Управління поліції, першу державну повірку вказаного приладу здійснено 01 жовтня 2015 року, а повторну - 04 листопада 2016 року, тобто через 1 рік 1 місяць та 4 дні з дня його першої повірки. Разом з тим, згідно правил експлуатації вказаного приладу, він повірка повинна здійснюватись один раз на рік. На думку апелянта, наведені обставини свідчать про невідповідність показників приладу його технічним характеристикам, та неналежність і недопустимість результатів тестування як доказів у справі.

У судове засідання ОСОБА_3 не з'явилася, надала до Апеляційного суду міста Києва заяву, в якій просила проводити апеляційний розгляд у її відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_3 вручено 03 липня 2017 року, тоді як подано апеляційну скаргу 10 липня 2017 року.

З урахуванням положень, вважаю обгрунтованими доводи апелянта про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_3 у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 "а" Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 05 травня 2017 року, у відповідності до якого, 19 березня 2017 року, о 05 год. 10 хв. ОСОБА_3 керувала автомобілем «Сузукі», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Ярославів Вал, 27, у м. Києві, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», у присутності двох свідків, чим порушила п. 2.9.а Правил /а.с. 1/;даними роздруківки результату тестування ОСОБА_3 за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту становить 0,42 проміле /а.с. 2/; даними акту огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, у зв'язку з виявленими ознаками: запахом алкоголю з порожнини рота, та почервонінням обличчя, у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту становить 0,42 проміле /а.с. 3/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 19 березня 2017 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 19 березня 2017 року о 05 год. 20 хв. ОСОБА_3 пройшла перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту якого становив 0,42 проміле /а.с. 4/; даними рапорту інспектора 10 роти Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_6, з якого убачається, що 19 березня 2017 рокуо 05 год. 10 хв. зупинено автомобіль «Сузукі», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Ярославів Вал, 27, у м. Києві, та водію ОСОБА_3, у зв'язку із виявленими ознаками алкогольного сп'яніння, запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер", результат якого становив 0,42 проміле /а.с. 5/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суддя місцевого суду неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки усім наявним у справі доказам, є необґрунтованими. Як убачається з оскаржуваної постанови, суддя місцевого суду дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі аналізу усіх наявних по справі доказів у їх сукупності.

Дослідженими матеріалами, зокрема даними результату тестування за допомогою приладу "Драгер", актом огляду на стан сп'яніння, поясненнями свідків та рапортом інспектора поліції, спростовуються доводи апелянта про те, що висновок судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, грунтується лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки не містить даних про причини зупинки транспортного засобу, є безпідставними, та не свідчать про неналежність чи недопустимість вказаного доказу.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, ст. 256 КУпАП не передбачено вимогу зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення причин зупинки транспортного засобу.

Посилання апелянта на те, що повторну державну повірку приладу "Драгер Алкотест 6820", за допомогою якого ОСОБА_3 проходила огляд на стан сп'яніння, здійснено через 1 рік 1 місяць та 4 дні з дня його першої повірки, у той час, як згідно правил експлуатації вказаного приладу, повірка повинна здійснюватись один раз на рік, не впливають на правильність прийнятого суддею місцевого рішення, оскільки наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9 "а" Правил, та інших переконливих даних, які б безумовно спростовували висновки суду про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, зауважень чи заперечень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан сп'яніння чи результату тестування за допомогою пристрою «Драгер», у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3 не висловлювала.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_3немає.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.