Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/661/17
Єдиний унікальний № 335/7902/17 Головуючий в 1-й інстанції - Калюжна В.В.
Категорія - ст. 172-7 ч.1 КУпАП Доповідач в 2 інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, розглянувши матеріали за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2017 року відносно ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, заступника головного лікаря з медичної роботи КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст.172-7 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, внаслідок малозначності вчиненого, оголошено усне зауваження, провадження по адміністративній справі закрито.

Згідно до постанови, на підставі розпорядження Запорізького міського голови ОСОБА_4 №2271 к/тр від 23.08.2016 року обов'язки головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» покладені на заступника головного лікаря з медичної роботи КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_2.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи виконуючим обов'язки головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» є посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-7 КУпАП, є суб'єктом відповідальності за вказане правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Відповідно до «Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб», затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 14.07.2016, конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об'єктивність чи неупередженість рішення. Навіть тоді, коли прийняті ним рішення за наявності приватного інтересу є об'єктивними та неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу влади, в якому вона працює.

Відповідно до п.16 ч.3 контракту головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», преміювання керівника здійснюється за рішенням Органу управління майном.

Згідно п. 1 Контракту, Органом управління майном для комунальної установи охорони здоров'я є управління з питань охорони здоров'я міської ради.

Встановлено, що 30.12.2016 року, ОСОБА_2, як в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» виданий наказ № 1219 к/тр «Про преміювання за підсумками роботи у 2016 році» відповідно до якого працівникам лікарні та йому особисто призначається виплата премії у розмірі 687 гривень.

11.05.2017р. від Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради, отримана довідка №2167/03-14/01 від 11.05.2017, відповідно до якої встановлено, що на адресу Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради, повідомлення, доповідні листи в якому в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_2 повідомляє про виникнення реального конфлікту інтересів не надходили та департаментом не надавався дозвіл ОСОБА_2 на видачу вище вказаного наказу щодо нарахування та виплати йому премії. Крім цього, згідно листа Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради №2997/03-14/01 від 23.06.2017року, дозвіл на виплату премії в розмірі 687 грн. в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_2 не надавався.

Враховуючи факт того, що преміювання головного лікаря вказаної установи належить до компетенції Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради, то у ОСОБА_2 на момент підписання вище вказаного наказу виникає реальний конфлікт інтересів, зумовлений особистим майновим інтересом.

Таким чином, 30.12.2016, в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні установи, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.80, діючи умисно, усвідомлюючи наявність реального конфлікту інтересів, а саме суперечності між його службовими повноваженнями та особистим майновим інтересом, в порушення вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив Департамент охорони здоров'я Запорізької міської ради про наявність реального конфлікту інтересів, при підписанні та видачі наказу по установі №1219к/тр «Про преміювання за підсумками роботи у 2016 році», відповідно до якого йому, як в.о. головного лікаря установи, виплачено премію у розмірі 687 грн.

Відповідно розрахункового листка за грудень 2016 року ОСОБА_2 отримав вказані кошти (687 гривень) в якості премії.

ОСОБА_2 та захисником ОСОБА_3, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подано апеляційні скарги на вказане судове рішення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що постанова Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 08 серпня 2017 року по справі № 335/7902/17 винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, постанова Орджоиікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 08 серпня 2017 року підлягає скасуванню та провадження по справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Вказує, що на підставі розпорядження Запорізького міського голови ОСОБА_4 №2271 к/тр від 23.08.2016 року обов'язки головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» покладені на заступника головного лікаря з медичної роботи КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_2.

30.12.2016 року, ним, як в.о. головного лікаря був виданий наказ № 1219 к/тр «Про

преміювання».

У тексті вказаного наказу зазначено: «за підсумками роботи в 2016 році НАКАЗУЮ: Виплатити премію у розмірі 687,00 грн. основним співробітникам лікарні».

Текст даного наказу був підготовлений бухгалтерією лікарні, нарахування премії та її виплата також було здійснено бухгалтерією.

Конкретний перелік працівників, яким нараховувалась премія, у наказі відсутній, тому про те, що він також отримав премію в розмірі 687,00 грн. він дізнався тільки 30.03.2017 року під час складання звітності відділом бухгалтерії. Після проведення відповідної перевірки ним 04.04.2017 року був виданий наказ №321р про утримання з нього помилково нарахованої у грудні 2016 року премії в розмірі 687 грн. та повернення її до міського бюджету.

10.04.2017 року помилково отримана премія була повернута ним за видатковим

касовим ордером №53.

Викладені обставини свідчать про те, що він не мав умислу на вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 8 серпня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення за № 335/7902/17 відносно нього.

Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень.

В апеляційний скарзі захисник ОСОБА_3, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, вважає, що постанова винесена судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, не з'ясувавши всіх обставин справи та не надавши належної оцінки доказам, підійшовши формально до вчинення обставин справи, а тому є незаконною та необґрунтовано.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності за те, що 30.12.2016 року, будучи в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», знаходячись в приміщенні установи, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 6.80, діючи умисно, усвідомлюючи наявність реального конфлікту інтересів, а саме суперечності між його службовими повноваженнями та особистим майновим інтересом, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив Департамент охорони здоров'я Запорізької міської ради про наявність реального конфлікту інтересів, при підписанні та видачі наказу по установі № 1219к/тр « Про преміювання за підсумками роботи у 2016 році», відповідно до якого ОСОБА_2, як в.о. головного лікаря установи, виплачено премію у розмірі 687 грн.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Вважає, що в діях ОСОБА_2, які підпадають під ознаки корупційного правопорушення, передбаченого ч. І с 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП відсутній склад правопорушення, в тому числі і суб'єктивна сторона, яка характеризується прямим умислом у зв'язку з наступним.

На підставі розпорядження Запорізького міського голови ОСОБА_4 №2271к/тр від 23.08.2016 року обов'язки головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» покладені на заступника головного лікаря з медичної роботи КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_2

30.12.2016 року, ОСОБА_2, як в.о. головного лікаря був підписаний наказ № 1219

к/тр «Про преміювання».

У тексті вказаного наказу зазначено: «за підсумками роботи в 2016 році наказую: виплатити премію у розмірі 687,00 грн. основним співробітникам лікарні». Хочу звернути увагу, що в наказі не зазначено, що виплатити премію ОСОБА_2 як вказано в постанові суду першої інстанції.

ОСОБА_2 наказав преміювати основний склад працівників. Нарахування премій та її виплата здійснювалась бухгалтерією.

Про те, що ОСОБА_2 отримав премію за 2016 рік в розмірі 687,00 останній дізнався тільки 30.03.2017 року під час складання звітності відділом бухгалтерії. Після проведення відповідної перевірки, 04.04.2017 року , ОСОБА_2 був виданий наказ № 321 про утримання з нього помилково нарахованої у грудні 2016 року премії в розмірі 687,00 грн. та повернення її до міського бюджету.

10.04.2017 року помилково отримана премія була повернута ОСОБА_2 за

видатковим касовим ордером № 53 задовго до того, як відносно ОСОБА_2 був

складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, ОСОБА_2 не видавав наказ про нарахування собі премії, а наказ стосувався працівників основного складу. Чому бухгалтерія здійснила нарахування премії йому, як в.о. голови лікарні, останньому не відомо. Про помилку бухгалтерії, останній дізнався через три місяці, та відразу здійснив дії щодо повернення помилко нарахованої премії.

Оскільки ОСОБА_2 не видавав наказів про преміювання себе, як керівника лікарні, реальний конфлікт інтересів був відсутній і тому потреби повідомляти Департамент охорони здоров'я Запорізької міської ради не було. В такому випадку дозвіл на преміювання від департаменту не потрібен.

Крім того, судом першої інстанції не встановлено, те, що ОСОБА_2 користуючись наданими службовими повноваженнями, прийняв рішення задля задоволення приватного інтересу або зробив дії на користь себе, оскільки на момент складання протоколу про вчинення корупційного правопорушення, премія була повернута до бюджету, що говорить про те, що рішенням про преміювання основних працівників ОСОБА_2 не задовольнив ніяким чином свої приватні інтереси та не мав на це умислу.

Звідси слідує, що в діях ОСОБА_2, відсутній прямий умисел на вчинення корупційного правопорушення, ч.1 с. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

В матеріалах адміністративної справи, відсутні будь-які докази, того, що ОСОБА_2 умисно вчинив корупційне правопорушення, а навпаки наявні докази про відсутність суб'єктивної сторони, а саме: пояснення ОСОБА_2, в якому останній говорить про те, що премію видавав основному складу працівників лікарні, а йому премія була нарахована помилково; копія наказу про преміювання, в якому не зазначено, що нарахувати премію ОСОБА_2; наказом № 321 про утримання помилково нарахованої у грудні 2016 року премії; касовий ордер про повернення премії до бюджету від 10.04.2017 року.

Просить постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2017 року, якою ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 с 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 с 172-7,4.2 ст. 172-7 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримання поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частинами першою та другою ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках й порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до даної статті, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" та під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Як встановлено судом, ОСОБА_2, будучи виконуючим обов'язки головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» є посадовою особою юридичної особи публічного права, а тому відповідно до примітки ст.172-7 КУпАП та п.п. "б" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Дослідивши усі наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання, що висновок судді про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних та перевірених доказів, які узгоджуються між собою.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 року № 1700-VII, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Стаття 28 цього Закону, визначає обов'язки, осіб, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів зокрема: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Посилання ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на відсутність в діях ОСОБА_5 складу корупційних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, спростовуються наявними у справі та дослідженими судом першої інстанції наступними доказами:

- протоколами про адміністративне правопорушення № 134 від 30.06.2017 року та № 135 від 30.06.2017 року, на підставі яких зафіксовані обставини адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

- копією Наказу в.о. головного лікаря КУ»Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя «Про преміювання за підсумками роботи у 2016 році» від 30.12.2016 року № 1219к/тр, який підписаний особисто ОСОБА_2 як в.о. головного лікаря;

- копією розрахункового листка за грудень 2016 року, згідно яких ОСОБА_2 нарахована премія за грудень місяць;

- листом Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради від 11.05.2017 року № 2167/01-14/01, згідно якого від ОСОБА_2 до Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради, повідомлення, доповідні листи в якому в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_2 повідомляє про виникнення реального конфлікту інтересів не надходили;

- листом Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради №2997/03-14/01 від 23.06.2017року, згідно якого дозвіл на виплату премії в розмірі 687 грн. в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_2 не надавався;

- розпорядженням голови Запорізького міського голови «Про виконання обов'язків» від 23.08.2016 року № 2271к/тр, особової картки, які підтверджують, що ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

- оголошеними у судовому засідання поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Доводи апелянтів зокрема про те, що ОСОБА_2 не знав про те, що 30.12.2016 року, підписуючи наказ № 1219, він нараховує також і собі премію, 10.04.2017 року цю премію він повернув до міського бюджету, у нього був відсутній прямий умисел на порушення вимог закону, а значить був відсутній реальний конфлікт інтересів, є необґрунтованими, оскільки вони суперечать матеріалам адміністративного провадження, сам факт повернення премії в бюджет, свідчить лише проте, що останній після закінчення правопорушення, вирішив загладити наслідки вчиненого ним правопорушення, шляхом відшкодування заподіяної шкоди державі.

Інші доводи апелянтів є такими які не перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2 діяв у в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки встановив обов'язкову сукупність таких юридичних фактів, які підтвердили: 1) наявність чітко сформульованого у останнього факту приватного інтересу; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями, із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходиться та який вплив вона учинила на прийняте рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим інтересом на об'єктивність або упередженість рішення.

Таким чином, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відтак доводи апеляційної скарги в частині відсутності складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Отже апеляційний суд вважає, що в матеріалах адміністративних справ наявні докази провини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, при обставинах, вказаних в протоколі, крім того суддя районного суду, керуючись вимогами ст. 22 КУпАП звільнив останнього від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, внаслідок малозначності вчиненого та оголосив йому усне зауваження, а провадження по адміністративній справі, закрив.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст.172-7 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, внаслідок малозначності вчиненого та оголошено усне зауваження, провадження по адміністративній справі закрито -без зміни.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.М. Білоконев