Справа № 159/2446/17
Провадження № 3/159/1648/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Лесик В.О., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ковельського ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, тимчасово безробітну, мешканку м.Ковель, вул.Володимирська,81/38,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 25.06.2017 року о 00 год. 40 хв., в м.Ковелі по вул.. Брестській, керувала автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з видихаємого з ротової порожнини повітря). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 винуватою себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнала. Заперечуючи наявність у своїх діях складу адміністративного правопорушення, пояснила, що вона в ніч з 25 червня 2017 року на 26 червня 2017 року керуючи власним автомобілем, поверталась з митного поста Доманове в м.Ковель побачила, що за нею слідує автомобіль, який постійно здійснював маневр обгону її транспортного засобу та притискав до узбіччя дороги. Підїхавши на автозаправку «WOG», розташовану по вул. Брестській в м.Ковелі, вона була зупинена працівника поліції. Вказує на те, що вона працівникам поліції при складенні протоколу заперечувала ту обставину, що рухалася автомобілем в стані алкогольного спяніння. Оскільки в працівників поліції не було в наявності алкотестера, а вдома залишилась хвора дитина і їй терміново потрібно було слідувати додому,вона відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки, однак не заперечувала від проходження огляду в медичному закладі. Не заперечує тієї обставини, що працівниками поліції було складено перший протокол який було їй надано для ознайомлення,проте коли вона намагалась його прочитати то працівник поліції вириваючи його з її рук пошкодив протокол,а тому через деякий час було складено інший протокол,який приєднано до матеріалів справи,у якому не зазначено підписи очевидців. Також, не заперечує що після складання протоколу її автомобіль було залишено на автозаправці в місці стоянки автомобілів. Вважає, що в працівників поліції до неї було упереджене ставлення, протокол про адміністративне правопорушення підписала під тиском працівників поліції, оскільки була перелякана через їх дії. Вважає, свої дії правомірними, а тому просить не притягувати її до адміністративної відповідальності.

Захисник-адвокат ОСОБА_3, вважає, що працівниками поліції при складанні протоколу допущено ряд порушень, зокрема свідки які були залученні як очевидці події та зазначені в протоколі його не підписами. Викликає сумнів у правдивості їх пояснення,так як саме вони порушував ПДР України,слідували за автомобілем ОСОБА_1Працівники поліції не оглянули їх на предмет алкогольного чи наркотичного спяніння,а відпустили з місця зупинки. Вважає, що стан спяніння ОСОБА_1 не доведено,а відмова від проходження огляду є правомірно,оскільки в працівників поліції не було алктестера, тобто вони діяли з порушенням законодавства та відповідної Інструкції. У звязку з чим прохає відмовити в притягненні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адмінправопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адмінстративної відповідальності ОСОБА_1, її захисника ОСОБА_3, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст..ст.245,280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обовязковому порядку має бути зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнала, повністю підтверджується матеріалами справи, у тому числі поясненнями свідків та письмовими поясненнями ОСОБА_9, ОСОБА_10, які спростовують пояснення ОСОБА_1

В судовому засіданні як свідок інспектор СРПП №3 Ковельського ВП ОСОБА_4 пояснив, що в червні точної дати не памятає, під час несення служби на планшет поступило повідомлення про те, що в напрямку в с.Дубове Ковельського району рухається автомобіль, при цьому порушує ПДР. З дотриманням всіх інструкцій, в районі автозаправки «WOG» по вул. Брестській в м.Ковелі автомобіль було зупинено. При розмові з водієм цього автомобіля, яким виявилася ОСОБА_1, були наявні ознаки алкогольного сп'яніння останньої, в зв'язку з чим їй було запропоновано пройти медичне обстеження на стан алкогольного сп'яніння. Оскільки в Ковельському ВП знаходився один алкотестер, у звязку з чим їй було запропоновано почекати другий екіпаж поліції, або проїхати в медичний заклад на обстеження, однак ОСОБА_1 відмовилася. На його вимогу через чергового відділу поліції було викликано інших працівників поліції з алктостером. Враховуючи відмову ОСОБА_1 на проходження огляду з використанням цього технічного засобу, останній було запропоновано слідувати до медичного закладу, проте і в цьому вона відмовилась. Тоді як ним було складено протокол про адміністративне правопорушення в якому було викладено обставини правопорушення та зазначено свідків з їніми ж підписами. Тоді же, даний протокол було надано для ознайомлення ОСОБА_1,яка перебуваючи в знервованому стані його порвала, а тому він змушений був складати інший протокол, який приєднано до матеріалів справи без зазначення підписів свідків. Не заперечував,що в протоколі була ним вчинена описка, а саме у фабулі правопорушення було зазначено дата 25.05.2017 року,яка ним була виправлена на 25.06.2017 року , в той же час після надання копії протоколу ОСОБА_1 При цьому перший протокол був нею пошкоджений, а тому був складений акт про знищення протоколу. Будь-яких протиправних дій з боку працівників поліції не було, а тому на місці зупинки було повторно складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Обєктивність пояснення ОСОБА_4 в судовому засіданні підтверджено наступними доказами:

Із наданого суду протоколу засідання комісії зі звірення порядку обліку адміністративних правопорушень Ковельського ВП ГУНП у Волинській області від 26.06.2017 року слідує, що при складанні протоколу від 25.06.2017 року, ОСОБА_1 зіпсувала протокол,а тому комісія визнала його недійсним та таким,що підлягає знищенню.

Зазначенні дії працівника поліції не суперечать Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 року №1395 відповідно до якої зіпсовані бланки протоколів знищуються та списуються з обліку відповідно до акта щомісячного списання бланкової продукції (розділ ХІІІ п.3 Інструкції).

Виходячи з цього зауваження захисника ОСОБА_1 на відсутність такого протоколу на даний час є недоречним,а дії працівників поліції по знищенні є правомірними.

Виправлення очевидної описки в протоколі є порушенням п.2.2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної ОСОБА_7 України з прав людини №3/02-15 від 16.02.2015 року, де зазначено, що не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою,щодо якої він складений.

Разом з тим, таке порушення не тягне за собою незаконність протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в цьому ж протоколі та в інших документах зазначена дата 25.062017 року. Подія, яка сталась саме в це же день не заперечувала в судовому засіданні і сама ОСОБА_1

Із пояснення інспектора Ковельського ВП Баглика Р.П., який був опитаний в якості свідка слідує, що саме він разом з ОСОБА_4 зупинили автомобіль ОСОБА_1 і виявили, що остання має ознаки алкогольного спяніння. Підтвердив пояснення ОСОБА_4 та додатково пояснив, що саме він відбирав пояснення у свідків,які бачили ОСОБА_1 та підтвердили факт наявності ознак алкогольного спяніння. Підтвердив ту обставину, що ними було викликано інший екіпаж працівників поліції в яких був алкотестер. По приїзду останніх ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду із застосування цього технічного засобу так і від проходження медичного огляду в медичному закладі, а тому було складено відповідний протокол.

В судовому засіданні як свідок інспектор СРПП Ковельського ВП ОСОБА_11, підтвердив факт виклику на автозаправку «WOG» з алкотестером,а також відмову ОСОБА_1 від проходження огляду з його застосуванням.

Правомірні та законні дій працівників поліції щодо зупинки автомобіля та складання протоколу підтверджено також наступними доказами:

рапортом помічника чергового Ковельського ВП ГУнП у Волинській області підтверджено, що 25.062017 року о 00.11 зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_10, проте що в напрямку м.Ковеля рахується автомобіль водій якого на думку заявника порушує ПДР України.

В наданих працівникові поліції 25.06.2017 року письмових пояснень ОСОБА_10 та його пасажира ОСОБА_12 підтверджено факт, що 25.06.2017 року близько 00.40 хв. водій автомобіля якою була ОСОБА_1 на закону вимогу працівників поліції пройти огляд на стан спяніння відмовилась в їх присутності..

З наведених вище підстав суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1,даних нею в судовому засіданні, так як вони обєктивно нічим не підтверджені, а навпаки спростовані наведеними вище доказами, які суд відносить до обєктивних.

З цих підстав суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,які ствердили, що ОСОБА_1 в стані спяніння не перебувала,а повідомлення працівникам поліції про порушення ПДР є необєктивними,оскільки саме заявник, слідуючи автомобілем за ОСОБА_1 порушував ПДР проте працівники поліції на це не зреагували.

Дані пояснення свідків не спростовують законність дій працівників поліції,щодо зупинки транспортного засобу які у випадку підозри на стан спяніння вправі ставити вимогу про проходження огляду.

Так відповідно до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 , огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно з п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5.Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані сп'яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

А тому, ОСОБА_1 відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння порушила вимоги п.2.5 ПДР України чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище обставини дають підстави суду вважати, що дії працівників поліції є законними і такими, що не суперечать вимогам КУпАП та вказаної Інструкції і в своїй сукупності обєктивно підтверджують порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні не здобуто жодного доказу та не представлено таких доказів і самою ОСОБА_1., які б підтверджували наявність обставин та подій, викладених нею в усному поясненні в судовому засіданні та спростовували б наявні в матеріалах справи докази та пояснення свідків у ході розгляду справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а її вина у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджена зібраними у справі доказами.

Визначаючи вид адміністративного стягнення,суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, яка вперше протягом року притягається до адмінвідповідальності та має на утриманні одну неповнолітню дитину, підвищену небезпеку вчиненого проступку, інші обставини справи, вважаю необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім цього, у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір", слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір.

Керуючись ст.ст.33, 283, 284 п.1, ч.1 ст.130 КУпАП, ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір",

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 ( десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ковельського

міськрайнного суду ОСОБА_13