Номер провадження: 33/785/1373/17
Номер справи місцевого суду: 522/9758/17
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Острика О.В. та представника ОСОБА_3, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою суду ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП - у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На вказану постанову прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 Острик О.В., а також представник ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подали апеляційній скарги.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції вказаної статті.

Представник ОСОБА_3 у своїй скарзі також просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши доводи поданих апеляційних скарг вважаю, що вони підлягають поверненню особам, які їх подали з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст.294 КУпАП (зі змінами, внесеними на підставі Закону України №1952-VIII від 16.03.2017) встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до вимог ст.294 КУпАП прокурор не наділений правом подавати апеляційну скаргу на постанову судді суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення, в зв'язку з чим апеляційна скарга прокурора Одеської місцевої прокуратури Острика О.В. не може бути прийнята до апеляційного розгляду.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що відповідно до ч.1 ст. 250 КУпАП, прокурор наділений правом вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, у даному випадку є недоречним, оскільки у відповідності вимог ч.1 ст.287 КУпАП, передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Частиною 5 ст.7 КУпАП визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП не передбачено застосування заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Таким чином, діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення взагалі не передбачена можливість оскарження прокурором постанов по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, а частиною 2 ст.250 КУпАП лише встановлюється обов'язковість участі прокурора при розгляді таких справ.

Крім того, згідно з пунктом 8 узагальнення практики щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією ВССУ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору, як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Відповідно до пункту 1 узагальнення практики щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією ВССУ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, вирішуючи справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью Йорк, 31.10.2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27.01.1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15.05.2003 року), Законом України «Про боротьбу з корупцією» № 1700-VІІ від 14.10.2014 року, Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи положення Конституції України та ст.294 КУпАП, приходжу до висновку, що прокурор не є особою, яка наділена правом подавати апеляційну скаргу на постанову судді суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути повернута прокурору.

Стосовно апеляційної скарги представника ОСОБА_3 апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов'язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що право на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення має захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права та повноваження якого підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги.

При цьому, Конституційний Суд України у своєму Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України, статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про право вільного вибору захисника) № 1-17/2000 від 16 листопада 2000 року зробив висновок про те, що положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав", в аспекті конституційного звернення громадянина ОСОБА_5 треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Разом з тим, у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) № 1-23/2009 від 30 вересня 2009 року Конституційний суд зробив наступний висновок про те, що положення частини другої статті 59 Конституції України "для ... надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура" в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що особа під час допиту її як свідка в органах дізнання, досудового слідства чи дачі пояснень у правовідносинах з цими та іншими державними органами має право на правову (юридичну) допомогу від обраної за власним бажанням особи в статусі адвоката, що не виключає можливості отримання такої допомоги від іншої особи, якщо

законами України щодо цього не встановлено обмежень.

ОСОБА_3 на підтвердження своїх повноважень на право представляти інтереси ОСОБА_4 не надав до апеляційного суду жодних належним чином завірених документів, які б уповноважували його на ведення справи в суді апеляційної інстанції, а також не надав будь-яких документів про те, що він є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги ОСОБА_4

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 26 липня 2017 року, подана в інтересах ОСОБА_4 особою, яка не має права на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Острика О.В. та представника ОСОБА_3 підлягають поверненню особам, що їх подали.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Острика О.В. та представника ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 26 липня 2017 року, ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП - повернути особам, які їх подали.

Копію постанови направити зацікавленим особам.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко