Провадження № 3/234/2100/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2017 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Михальченко А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, працюючого на посаді водія 1 відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти ВЧ НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , але зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 ч. 4, ст.172-10 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за те, 15 серпня 2017 року солдат ОСОБА_1 діючи умисно з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин на службу із звільнення з в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 та ухилився від несення (служби) обов`язків військової служби до 16.08.2017 року протягом доби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, тобто за скоєння правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Крім того, солдат ОСОБА_1 15.08.2017р. близько 10 год. 00 хв. відмовився від виконання законних вимог наказу безпосереднього командира (начальника) розвідувальної роти старшого лейтенанта ОСОБА_2 щодо повернення у встановлений командиром військової частини проміжок часу (протягом однієї години) до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_1 , на підставі незаконного ухилення зазначеного військовослужбовця від виконання обов`язків військової служби, чим грубо порушив вимоги абз. 2 ст.37, абз. 2 ст.11, ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, абз. 2, 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, тобто всупереч статутним обов`язкам, а також інтересам військової служби, тобто за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у інкримінованих йому правопорушеннях не визнав у повному обсязі та показав суду, що 14.08.2017р. терміново здавав кров на станції переливання крові, про що телефоном повідомив старшого лейтенанта ОСОБА_2 . Після здачі крові він отримав довідку в якій було вказано, що йому надається додатковий день відпочинку. 15.08.2017р. він не прибув на службу, так як вважав, що на підставі довідки має право на день відпочинку. Також зазначив, що рапорт на ім`я безпосереднього командира про надання додаткового дня відпочинку не писав. Телефоном повідомив ОСОБА_2 про причини відсутності на службі.

Незважаючи на заперечення, вина ОСОБА_1 підтверджується:

Показаннями свідка ОСОБА_2 , який показав суду, що займає посаду командира розвідувальної роти ВЧ НОМЕР_1 та є безпосереднім командиром солдата ОСОБА_1 , який 15.08.2017р. був відсутній на ранковому шикуванні. Побачивши відсутність ОСОБА_1 він зателефонував йому і останній повідомив, що 14.08.2017р. здавав кров, тобто був донором і в нього є довідка на звільнення від служби. Після чого про відсутність на службі солдата ОСОБА_1 він доповів командиру бригади, який наказав викликати солдата ОСОБА_1 впродовж години на службу разом з довідкою. Також зазначив, що на виконання наказу командира бригади знов зателефонував ОСОБА_1 та повідомив йому про необхідність прибути до місця служби впродовж години. Через годину ОСОБА_1 за місцем служби не прибув, а телефоном повідомив, що не з`явиться на службі, своє місце знаходження не повідомив. Прибув на службу 16.08.2017 року.

Показаннями свідка ОСОБА_3 , який показав суду, що проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді головного сержанта розвідувальної роти. 15.08.2017 року на ранковому шикуванні був відсутній солдат ОСОБА_1 . Після чого йому була поставлена задача вийти на зв`язок з ОСОБА_1 та дізнатися причину відсутності на службі. Зателефонувавши ОСОБА_1 від останнього він дізнався, що ОСОБА_1 14.08.2017р. був донором і у нього звільнення та на службу він не вийде.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення №44 від 18.08.2017р. складеного командиром ВЧ НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 згідно яких, 15 серпня 2017 року солдат ОСОБА_1 діючи умисно з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин на службу із звільнення з в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 та ухилився від несення (служби) обов`язків військової служби до 16.08.2017 року протягом доби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення №45 від 19.08.2017р. складеного командиром ВЧ НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 , згідно яких солдат ОСОБА_1 15.08.2017р. близько 10 год. 00 хв. відмовився від виконання законних вимог наказу безпосереднього командира (начальника) розвідувальної роти старшого лейтенанта ОСОБА_2 щодо повернення у встановлений командиром військової частини проміжок часу (протягом однієї години) до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_1 , на підставі незаконного ухилення зазначеного військовослужбовця від виконання обов`язків військової служби, чим грубо порушив вимоги абз. 2 ст.37, абз. 2 ст.11, ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, абз. 2, 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, тобто всупереч статутним обов`язкам, а також інтересам військової служби, солдат ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Результатами службового розслідування, які викладені в акті службового розслідування від 18.08.2017р. з яких суд вбачає, що солдат ОСОБА_1 був відсутнім на службі 15.08.2017 року з причини здачі ним крові, на передодні 14.08.2017р., але 15.08.2017р. повинен був прибути зі звільнення та отримати дозвіл командира роти на вихідний день, що він не зробив. На службу вийшов 16.08.2017 року, тобто був відсутнім на службі протягом доби. В подальшому 15.08.2017 року, після виклику його на службу, командиром роти, солдат ОСОБА_1 відмовився прибути до військової частини мотивуючи тим, що він вирішує особисті питання. Своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 11-16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст. ст. 1-4 Дисциплінарний статут ЗСУ.

Довідкою №3024 від 15.08.2017р. по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовця служби за контрактом.

Довідкою №3075 від 16.08.2017р. по факту повернення з самовільного залишення військової частини військовослужбовця служби за контрактом.

Пояснювальними записками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд критично ставиться до показань ОСОБА_1 , так як вони суперечать дослідженим у судовому засіданні письмовим доказам, а також у зв`язку з тим, що відповідно до ст.9 Закону України «Про донорство крові та її компонентів» №239/95-ВР від 23.06.2015р. після кожного дня давання крові та (або) її компонентів, в тому числі у разі давання їх у вихідні, святкові та неробочі дні, донору надається додатковий день відпочинку із збереженням за ним середнього заробітку.

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що донори крові та її компонентів з числа офіцерів, прапорщиків, мічманів та інших військовослужбовців мають право на пільги, передбачені статтями 9 та 10 цього Закону. Після кожного дня давання крові та (або) її компонентів донорам - військовослужбовцям строкової служби та курсантам військових навчальних закладів надається додатковий день відпочинку.

Приписами ст.14 Закону «Про донорство крові та її компонентів» визначено, що особа, яка виявила бажання здати кров та (або) її компоненти, зобов`язана не пізніше ніж за три дні до дня медичного обстеження, що проводиться перед даванням крові та (або) її компонентів, повідомити письмовою заявою адміністрацію за місцем роботи чи навчання або командування військової частини, де вона проходить службу, про свій намір пройти таке обстеження і здати кров та (або) її компоненти. У такій заяві зазначена особа має визначити додатковий день відпочинку, передбачений частинами другою та третьою статті 9 або частинами третьою та четвертою статті 11 цього Закону. Зазначена заява не подається у випадках, коли особа, яка виявила бажання здати кров або її компоненти, перебуває у відпустці, відрядженні, або у разі, коли її кров терміново необхідна для надання невідкладної медичної допомоги хворому, та у випадках, передбачених частиною першою статті 19 цього Закону.

Крім того, суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того факту, що 14.08.2017р. ОСОБА_1 здавав кров саме у терміновому порядку для надання невідкладної медичної допомоги хворому. Довідка №61010 щодо надання донорам пільг не містить у собі інформації щодо підстав здавання крові ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 письмовою заявою не повідомив командування військової частини, де він проходить службу, про свій намір пройти обстеження і здати кров та (або)її компоненти і не визначив у встановленому Законом порядку з командуванням частини додатковий день відпочинку, тобто умисно, без поважної причини, самовільно залишив військову частину, а також відмовився виконувати наказ командира в умовах особливого періоду з`явитися за місцем служби, чим порушив вимоги абзацу 2 ст.37, абзацу 2 статті 11, статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; абзаци 2, 6 ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, а отже скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП, а саме відмову від виконання наказу командира (начальника) в умовах особливого періоду, та адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби)тривалістю до десяти діб.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, дотримуючись принципу індивідуалізації стягнення, закріпленого у ст. 33 КУпАП, враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, приходить до висновку про призначення ОСОБА_1 стягнення в межах санкцій ч.2 ст.172-10 та ч.4 ст.172-11 КУпАП у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті, що буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Також суд враховує, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою). Стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 36, ст. 401 КУпАП суддя , -

ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.172-10, ч.4 ст.172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 (сім) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. (триста двадцять грн. 00 коп.) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена або опротестована прокурором в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання у 10-ти денний строк з моменту винесення постанови апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.
Суддя А. О. Михальченко