Єдиний унікальний номер 243/5538/17 Номер провадження 33/775/244/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1, не працюючого, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320,00 грн.

встановила:

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за наступних обставин.

18.06.2017 року о 22:45 год. ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ 1102 д/н 30713ЕН біля будинку № 5 по вул. Шевченка, м. Святогірська Донецької області, з ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказане судове рішення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову суду скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити. Вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у звязку із порушенням судом норм закону, що призвело до порушення його права. Зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи: не прийнято до уваги те, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушені норми законодавства України щодо порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в обґрунтування його провини у скоєнні адміністративного правопорушення покладено докази, які самим судом безпосередньо не були досліджені; його двічі піддано юридичній відповідальності за одне й те саме правопорушення за одним й тим же фактом. Крім того зазначає, що в день складання у відношенні нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП він вживав медичний препарат «Димедрол», проте, оскільки ні стаття 130 КУпАП, ні будь-який інший нормативний акт не містять переліку лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а алкогольних напоїв він не вживав, то відповідно немає підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про день та час розгляду адміністративної справи, про що наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, до апеляційного суду не зявився, не повідомивши про причину неявки, тобто без поважних причин.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та дослідивши доводи апеляції, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що суддя міськрайонного суду правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даний факт підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 239767 від 18 червня 2017 року, складеним уповноваженою посадовою особою в присутності ОСОБА_2 та двох свідків, згідно із яким, 18 червня 2017 року о 22 годині 45 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ 1102 д/н 30713ЕН біля будинку №5 по вул. Шевченка, м. Святогірська Донецької області, з ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків (а.с. 3); письмовими поясненнями ОСОБА_2, згідно із якими останній визнав, що дійсно вживав лікарський препарат «Димедрол», однак вважає, що це не є порушенням. Від проходження тесту на виявлення стану наркотичного спяніння та від медичного огляду у наркологічному диспансері відмовився в присутності двох свідків. Усунутий від керування транспортним засобом (а.с. 6); поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно до яких у ОСОБА_2 були наявні ознаки наркотичного спяніння (розширені зіниці та почервоніння очей), від огляду на стан спяніння ОСОБА_2 відмовився в їх присутності (а.с. 5,6).

Таким чином, вважаю, що зібрані по справі докази спростовують наведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про, нібито, порушення, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, норм законодавства України щодо порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, спростовуються матеріалами справи.

Згідно із п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/732 від 09.11.2015 р., огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП визнається як керування транспортним засобом у стані спяніння, так само і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення БР № 239767 від 18 червня 2017 року, ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Протокол підписано ОСОБА_2 з приміткою «Внесені про мене данні вірні, зі змістом протоколу ознайомлений, копію отримав».

З письмових пояснень ОСОБА_2 до протоколу про адміністративне правопорушення, яке підписано ним особисто, вбачається, що останній від проходження тесту на виявлення стану наркотичного сп`яніння та від медичного огляду у наркологічному диспансері відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 у встановленому законом порядку було запропоновано пройти тест на виявлення стану наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та пройти мед огляд у наркологічному диспансері, на що останній відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворило склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та потягло за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП у відповідності з діючим законодавством.

Зазначені обставини свідчить про дотримання, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, норм законодавства України щодо порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та спростовує доводи ОСОБА_2 щодо цього.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом безпосередньо не досліджено докази, які наведені в обґрунтування його провини у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме не допитано в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, є безпідставними та також спростовуються матеріалами справи.

Матеріали справи не містять клопотання ОСОБА_2 у справі про виклик безпосередньо до суду свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою їхнього допиту. Покази зазначених свідків ретельно викладені у їх письмових поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення, які, в свою чергу, були досліджені судом першої інстанції у судовому засіданні та визнані доказами винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зміст наведених доказів судом ретельно викладено у постанові. У судді не було підстав ставити їх під сумнів.

Щодо посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на факт вживання ним в день складання протоколу про адміністративне правопорушення медичного препарату «Димедрол», а також на відсутність у статті 130 КУпАП та у будь-якому іншому нормативному акті затвердженого переліку лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а отже, й відсутність, на думку ОСОБА_2, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, зазначаю наступне.

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП визнається як керування транспортним засобом у стані спяніння, так само і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, за його відмову, як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а отже, зазначені ОСОБА_2 доводи про вживання ним медичного препарату «Димедрол» та відсутність у статті 130 КУпАП і у будь-якому іншому нормативному акті затвердженого переліку лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у даному випадку є безпідставними.

Між тим, слід зазначити, що згідно до інструкції до препарату «Демідрол» зазначено, що він має седативну дію, що знижує увагу; не слід приймати водіям транспортних засобів та людям, професія яких повязана с підвищеною концентрацією уваги.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що його було двічі піддано юридичній відповідальності за одне й те саме правопорушення за одним й тим же фактом є безпідставними.

В матеріалах справи, окрім оскаржуваної постанови судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 від 01 серпня 2017 року, має місце й додана до матеріалів справи ОСОБА_2 постанова судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_7 від 01 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З вказаної постанови судді Хаустової Т.А. вбачається, що ОСОБА_2 було скоєно аналогічне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких же обставин, але в інший день, а саме, керування ОСОБА_2 19 червня 2017 року, приблизно о 00 год. 25 хвилин по вул. Заречній біля будинку № 6 в м. Святогірську Донецької області тим самим належним йому автомобілем, з явними ознаками наркотичного спяніння. Від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного спяніння у встановленому законом порядку він відмовився в присутності двох свідків, через що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності. Тобто, мають місце два різні факти, скоєння ОСОБА_2 через невеликий проміжок часу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_2 адміністративного стягнення були враховані обставини та характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини.

Враховуючи викладене, вважаю, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320,00 грн. - залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Ковалюмнус Е.Л.