П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши питання, пов'язанні з виконанням постанови відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходилася вказана адміністративна справа.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 повернуто до Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов'язанні з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Так, у даній справі, на цей час, є необхідним врегулювати питання зв'язані з виконанням цієї постанови, які полягають в необхідності виправлення у цьому судовому рішенні описки в частині органу, до якого повернуто адміністративний матеріал, оскільки в майбутньому можуть бути никнути сумніви і протиріччя в розумінні такого судового рішення та при його безпосередньому виконанні.

Адже, відповідно до п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Так, у даній постанові суду було допущено описку в назві органу, до якого повернуто адміністративний матеріал, а саме вказано - «Дніпровське управління поліції ГУНП в м. Києві», в той час, як вірним є «Управління патрульної поліції м. Києва».

За таких обставин, вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що є необхідним врегулювати питання зв'язане з виконанням цієї постанови, яке полягають в наявній описці, шляхом унесення виправлень (уточнень), адже невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), оскільки лише у даний спосіб буде забезпечено ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283-285, 304 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

Вирішити у порядку ст. 304 КУпАП питання, пов'язанні з виконанням постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, шляхом унесення виправлень (уточнень) у дану постанову суду, у зв'язку з чим викласти перший абзац резолютивної частини постанови: «матеріали справи про адміністративні правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, повернути до Управління патрульної поліції м. Києві для усунення вищевиявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я : О.В. Бірса