АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/675/17 Справа № 179/650/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1А Доповідач - Іванова А.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3, -

В с т а н о в и в :

Постановою судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що Серченко Ю.С. 16 травня 2017 року о 19:00 год. по вул.Центральна в м. Заплавка керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21013, державний номерний знак Е 4612 ЯА, в стані алкогольного спяніння.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 12 липня 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що в ході керування автотранспортним засобом не вживав спиртних напоїв. ОСОБА_2 звертає увагу, що огляд на стан спяніння проводився не на місці зупинки транспортного засобу, а тоді, коли він знаходився вдома через проміжок часу.

Посилання суду на відео фіксацію, як на доказ без його дослідження в судовому засіданні є безпідставним та є доказом про формальний підхід у зясуванні обставин справи.

ОСОБА_2 вказує, що інспектор поліції Колісник не поінформував останнього про порядок застосування спеціального технічного засобу Драгер, а також на вимогу не надав свідоцтва про державну реєстрацію спеціального технічного засобу та свідоцтва про його повірку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що дана постанова є незаконною та такою, що порушує права та законі інтереси ОСОБА_2, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 182328 від 16 травня 2017 року; висновком алкотестеру «Drager» результати якого показали у водія ОСОБА_2 1, 85 % проміле; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, в присутності двох свідків виявлена у водія ОСОБА_2 позитивна проба - 1,85 % проміле; письмовим поясненням ОСОБА_2 особисто, який вказав, що в 16 травня 2017 року близько 18 години вживав спиртні напої, а саме 1 літр пива та після чого о 19 годині керував транспортним засобом.

За положеннями ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів та згідно п.2 та п.3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстровано в МЮ України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, які мають зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу.

Згідно ч.3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Враховуючи відсутність заперечень від ОСОБА_2 стосовно керування ним автомобілем в стані алкогольного спяніння та відсутність незгоди з результатами висновку газоаналізатора «Драгер» на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у працівників поліції були відсутні підстави для направлення ОСОБА_2 до найближчого закладу охорони здоровя для встановлення стану спяніння.

Зауважень з приводу ненадання співробітниками поліції на вимогу ОСОБА_2 сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Драгер» в письмових поясненнях ОСОБА_2 та протоколі про адміністративне правопорушення не відображено. Крім того, ОСОБА_2 мав право у випадку неповідомлення про порядок застосування спеціального технічного засобу «Драгер» та відсутності вказаного свідоцтва та сертифіката відмовитися від проходження огляду на стан спяніння на місці та наполягати на направленні останнього до найближчого закладу охорони здоровя.

Огляд водія на стан алкогольного спяніння проведений у відповідності до вимог ст.266 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі про допущення судом першої інстанції порушень принципу безпосередності дослідження доказів, а саме не дослідження в судовому засіданні відеофіксації адміністративного правопорушення, яке здійснювалося співробітниками поліції є не обґрунтованими, оскільки вказаний доказ є належним і допустимим та ОСОБА_2 в суді не заявляв клопотання щодо виключення його з переліку доказів. Даний доказ судом досліджено та покладено в основу судового рішення в сукупності з іншими доказами справи, протиріч з якими судом не встановлено.

Щодо посилання ОСОБА_2 і його захисника на те, що оскільки ОСОБА_2 перебуваючи у стані алкогольного спяніння на момент затримання співробітниками поліції не перебував за кермом автомобіля, то на їх думку цей факт виключає можливість притягнення останнього до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та є фактично основною тезою їх позиції захисту.

Однак, в даному випадку тимчасове перебування поза межами салону автотранспортного засобу водія, не виключає факт керування ним, що в даному випадку не спростовано вказаними вище обставинами і показами, як свідків так і самого ОСОБА_2

Крім того, такий висновок узгоджується з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме знаходження особи, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного спяніння.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд, з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4