АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1379/2017 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий суддя у 1-й інстанції: Шестаковська Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та її захисника Бондаренко Д.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від29 березня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік за те, що вона 15 січня 2017 року о 02 год. 25 хв. в м. Києві по вул. Маршала Малиновського, 27/23 керувала автомобілем «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 «А» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року та постановлення нової, якою закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, оскільки порушений порядок огляду особи на стан алкогольного сп'яніння; інспектори поліції, права їй не роз'яснили; стверджує, що алкогольні напої, наркотичні, психотропні засоби чи сильнодіючі медикаментозні препарати вона не вживала.

Одночасно апеляційна скарга міститьклопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 посилається на те, що судове засідання в суді першої інстанції відбулося за її відсутності, про час, дату розгляду справи вона належним чином повідомлений не була, про рішення суду першої інстанції дізнався 26.04.2017 року, тобто було порушено її право на захист.

Розглянувши клопотання ОСОБА_3, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод суд уважає за необхідне поновити їй строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її адвоката БондаренкоД.М, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку, що інспекторипатрульної служби, проводячи огляд на стан наркотичного сп'яннія,вказаних вимог не дотрималися, а висновки суду першої інстанації не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 113641 ОСОБА_3 15.01.2017 року о 02 год. 25 хв. по вул. Маршала Малиновського, 27/23 в м. Києві керувала автомобілем «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктами 3-5 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримала вимоги поданої апеляційної скарги та пояснила, що 15.01.2017 року о 02 год. 25 хв. керувала автомобілем «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Маршала Малиновського, 27/23 в м. Києві, де її зупинили інспектори поліції, які, не пояснивши підстав зупинки, запропонували їй пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» надавши відкритий мундштук, однак вона відмовилась та наполягала на огляді в закладі охорони здоров'я; проте інспектори поліції їй відмовили, пояснивши, що огляд проводиться або за допомогою спеціально технічного приладу «Драгер» на місці або вона може відмовитися від огляду, у зв'язку із чим вона у подальшому самостійно пройшла огляд у лікаря-нарколога, на підтвердження чого надала відповідну довідку.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відмову від проходження огляду встановленому законом порядку, зазначена довідка лікаря-нарколога не може бути прямим доказом, однак у даному випадку свідчить про намір особи у доступний їй спосіб довести зворотнє - спростувати висунуте їй обвинувачення.

Із наявних у адміністративних матеріалах письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 убачається, що в їх присутності ОСОБА_3 відмовилася від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер».

З огляду на пояснення ОСОБА_3 щодо фактичних обставин, зокрема, що вона просила пройти огляд у медичному закладі, пояснення свідків за своїм змістом не можуть бути визнанні належними доказами на підтвердження її винності.

Суд апеляційної інстанції, дотримуючись загальних засад судочинства, положень Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вжив всіх заходів, передбачених законом, для перевірки викладених в апеляційні скарзі доводів з метою усунення суперечностей, зокрема неодноразово (вісім разів) викликав у судове засідання свідків та інспекторів поліції, однак вони, повідомлені належним чином, у судові засідання не з'явились, причини неявки не повідомили.

При цьому у наданих суду матеріалах відсутні докази, що спростовували б доводи апеляційної скарги.

З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що в ньому відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 інспекторами поліції було роз'яснено її процесуальні права.

Крім того, на запит суду апеляційної інстанції до Управління патрульної поліції у місті Києві відеозапис з місця події суду не надано.

З урахуванням положень ст. 62 Конституції України, вважаю, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року(надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить з встановлених та перевірених у суді доказів.

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дослідженими доказами не спростовані, а тому постанова судді місцевого суду на підставі ст. 247 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в її діяхскладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.М. Сітайло