П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.09.2017 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2/11-А

за ст. 122-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Працівниками УПП у м.Львові ЛПП скеровано до суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП з підстав, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення Серія БР №004128 від 12.07.2017 року.

Згідно такого вбачається, що ОСОБА_1 12.07.2017 року о 20 год. 56 хв. у м.Львові на перехресті вул. Кульпарківська - Наукова, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості рух, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бардюрний камінь, стовпчик освітлення клумби, після чого самовільно залишив місце ДТП до якого був причетний, чим порушив п.2.10 а ПДР України.

ОСОБА_1 в суд не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, а провадження по справі просить закрити з підстав наведених у письмових поясненнях, а тому вважаю, що справу можна розглядати за його відсутності.

Вивчивши матеріли адміністративної справи у їх сукупності, вважаю, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.251 КпАП України одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Виходячи з системного аналізу положень ст.ст.7, 254, 279 КпАП України, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.256 КпАП України визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №004128 від 12.07.2017 року, не містять ОСОБА_1 відомості щодо залишення місця ДТП, до якого він був причетний, взагалі не містить опису фактичних обставин, відповідно до складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України,

При цьому протокол про адміністративне правопорушення не містить пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а в матеріалах справи взагалі відсутні.

Крім того, на порушення вимог ч. 2 ст. 254, ч. 3 ст. 256 КпАП України, ОСОБА_1 не вручений під розписку один екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення, не забезпечено її право давати пояснення та зауваження щодо змісту цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Також до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу, як то пояснення свідків, або фото чи відеозапис внаслідок застосування засобів, що мають функції фото або кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням та додержанням правил безпеки дорожнього руху, які б підтверджував ту обставину, що ОСОБА_1 12.07.2017 року о 20 год. 56 хв. у м.Львові на перехресті вул. Кульпарківська - Наукова, керуючи автомобілем НОМЕР_2 самовільно залишив місце ДТП до якого був причетний.

Вищевказані докази суддя оцінює з урахуванням положення ст.252 КУпАП, де, зокрема, зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, за таких обставин вважати протокол законним і безперечним доказом не представляється можливим, а оскільки всі сумніви повинні тлумачитись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 04.09.2017 року, вбачається, що ДТП мало місце близько 21:00 год. Із ним у транспортному засобі був присутній пасажир ОСОБА_2, який внаслідок ДТП жодним чином не постраждав, будь-яких ушкоджень здоров'я не отримав. Будь-яких інших потерпілих учасників дорожнього руху внаслідок цього ДТП не було. Він вийшовши із автомобіля, оцінивши технічний стан транспортного засобу та пошкодженої клумби, зрозумів, що потрібно викликати поліцію та службу дорожнього евакуатора. Оскільки ДТП мало місце на ділянці дороги, з інтенсивним рухом транспортних засобів, тому не було поряд присутніх пішоходів чи інших очевидців події, які могли б викликати поліцію та евакуаційну службу. Більше того, він намагався зупинити інші транспортні засоби, щоб попросити про допомогу, проте, в той час ніхто не зупинився. Таким чином, він направився до найближчої автозаправної станції, де б мав змогу скористатись телефоном для виклику поліції та дорожньої евакуаційної служби. Його мобільний телефон в той час розрядився, а пасажир ОСОБА_2 на момент ДТП не мав при собі свого телефону. В той час, транспортний засіб з увімкненою аварійною сигналізацією залишився на місці ДТП разом із пасажиром ОСОБА_2 Він відійшовши на метрів приблизно 200 від транспортного засобу в сторону автозаправної станції щоб викликати поліцію та службу дорожнього евакуатора, однак із відстані помітив проблискові маячки поліцейського автомобіля, який під'їхав до місця ДТП. Зрозумів, що працівники поліції вже і так приїхали на місце ДТП, він недійшовши до автозаправки, розвернувся і невідкладно направився до цього місця ДТП, де і зустрівся з працівниками поліції (близько 21:10 год.). Від того часу і розпочались процедури документування та оформлення ДТП на місці пригоди.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_2 від 04.09.2017 року видно, що ОСОБА_1 після ДТП одразу зупинив транспортний засіб, погасив двигун, увімкнув аварійку, вийшовши з автомобіля, пересвідчився чи він більш нікого із учасників дорожнього руху не зачепили та не пошкодили, оглянув технічний стан автомобіля та пошкоджену клумбу, та намагався викликати поліцію та дорожню службу для евакуації автомобіля. Однак мобільний телефон ОСОБА_1 був розрядженим, а в нього не було в той час при собі мого телефонна, щоб здійснити виклик поліції, а тому ОСОБА_1 направився до найближчої автозаправки, щоб подзвонити в поліцію та викликати евакуатор. Він залишився на місці пригоди біля автомобіля. Приблизно через 5 хв. після того, як ОСОБА_1 пішов по допомогу на заправку, на місце пригоди під'їхав патрульний автомобіль поліції, що проїжджав поруч. В той час працівники поліції і повідомили про ДТП в чергову частину. Побачивши, що працівники поліції уже під'їхали, ОСОБА_1 швидко повернувся до місця пригоди та почав пояснювати поліцейським обставини цього ДТП, допомагав у оформленні ДТП та підписував складені поліцейськими документи.

Про даного свідка ОСОБА_2 також згадується інспектором поліції у рапорті від 12.07.2017 року, однак при складанні протоколу про адміністративне правопорушення Серія БР №004128 від 12.07.2017 року такий не зазначений, пояснень у такого свідка не відібрано.

Відповідно до п.2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров'я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Враховуючи вищенаведене, оцінивши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2, вважаю, що пояснення гр. ОСОБА_1 відповідають дійсним обставинам справи, зокрема встановлено, що після ДТП ОСОБА_1 негайно зупинив транспортний засіб, який залишився на місці пригоди з увімкненою аварійною сигналізацією; усі предмети, що мали причетність до ДТП (елементи кузова т/з та дорожньої інфраструктури) залишились непорушними, що надало можливість скласти детальну схему ДТП; оскільки, не було потерпілих, то жодних дій щодо медичної допомоги не вчинилось ним; дане ДТП не перешкоджало вільному руху транспортних засобів, від так, об'їзд місця пригоди був вільним та безперешкодним; після ДТП ОСОБА_1 негайно вчиняв дії щодо виклику працівників поліції, а саме - направився до найближчої автозаправки щоб скористатись телефоном для виклику поліції, проте менш ніж за 10 хв. від часу ДТП на працівники поліції на автомобілі патрульної поліції, який проїжджав поряд, самостійно повідомили чергову частину про даному факту ДТП.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи та долучених письмових пояснень, ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій спрямованих на приховання факту ДТП чи обставин його скоєння, а навпаки виконав усі необхідні заходи передбачені п.2.10 Правил дорожнього руху, які покладені на водія у випадку причетності до ДТП.

Матеріалами справи також не підтверджуються жодні із обставин, що в даному випадку дії ОСОБА_1 спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) учасника ДТП чи розшуку транспортного засобу причетного до ДТП.

Окрім цього, ОСОБА_1 на місці ДТП особисто брав участь в оформленні ДТП, так як надавав письмові пояснення, підписував складені поліцейськими протоколи відноно нього, схему місця ДТП та інші документи, що стосувались даної дорожньої пригоди, а тому вважаю, що ОСОБА_1 залишався на місці пригоди.

При цьому, постановою Галицького районного суду м.Львова від 23.08.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн..

Відтак, висновки поліцейського щодо залишення місця ДТП гр. ОСОБА_1, не ґрунтуються на належних доказах, є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, в даному випадку у ОСОБА_1 відсутні ознаки такого порушення як «залишення місця ДТП» згідно визначення наведеного у п.1.10 Правил дорожнього руху.

За таких обставин справи приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення вищевказаного п.2.10 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Стаття 284 КУпАП містить вичерпний перелік постанов, які можуть бути прийняті судом за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення - це постанови про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, та про закриття справи.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КпАП України, провадження по справі слід закрити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.268, п.3 ч.1 ст.284 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КпАП України закрити, в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через районний суд.

Суддя Мартинишин М.О.