АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1185/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2017 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: скаржника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, який народився 16.08.1978 року, громадянина України, одруженого, маючого двух малолітніх дітей, маючого дві вищі освіти, працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з постанови районного суду ОСОБА_3 було визнано винним в тому, що о 21 годині 40 хвилин 19 вересня 2017 року, в м.Дніпро по вул.Щепкіна, біля буд.10, він керував автомобілем «LEXUS IS 250», реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія проводився на приладі «Драгер», результат тесту 1,08%. Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову скасувати закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Висновки суду про його винність у скоєнні адміністративного правопорушення вважає неправильними.

Строк на апеляційне оскарження вважає пропущеним з поважних причин, оскільки копію постанови суду отримав лише 23.10.2017 року, та після цього в установлений строк подав скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги та в апеляційному суді посилається на те, що він не керував автомобілем, бо за кермом був його знайомий ОСОБА_4, а він, не бажаючи щоб той був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, взяв провину на себе. В апеляційному суді зазначив, що він у вказаному автомобілі був у якості пасажира. В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається, що не згоден з результатами тесту на Драгері, оскільки інспектор поліції не надав йому можливість ознайомитися з сертифікатом на цей Драгер, а його модифікація за № 6820, не вказана в інструкції затвердженій Наказом МВС України та Міністерства охорони здоровя від 09.11.2015 року № 1452/735.

Вважає, що справу необхідно закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, бо він в той день не керував автомобілем, та у звязку з тим, що вимірювання вказаним приладом не може бути визнано належним доказом.

Заслухавши пояснення скаржника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив постанову в частині притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Вважаю за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження, оскільки він отримав копію постанови суду лише 23.10.2017 року, та 28.10.2017 року подав апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обовязковому порядку має бути зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Перевіркою наданих матеріалів встановлено, що всупереч цьому, судом не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для зясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не зясовано належним чином обставини провадження, не перевірено відповідні доводи ОСОБА_3, внаслідок цього було прийнято невірне рішення.

Так, свідок ОСОБА_4 в апеляційному суді пояснив, що о 21 годині 40 хвилин 19 вересня 2017 року, в м. Дніпро по вул. Щепкіна, біля буд.10, автомобілем «LEXUS IS 250», реєстраційний номер НОМЕР_1, керував саме він, а ОСОБА_3 знаходився на пасажирському сидінні. В той час вони зі знайомим ОСОБА_3 повертались додому. Той факт, що Федоров має водійське посвідчення, підтверджується його копією.

Про це в апеляційному суді пояснив також сам ОСОБА_3 Переглядом запису з відео реєстратора не встановлено, хто ж саме був за кермом даного автомобіля.

Отже, приходжу до висновку, що о 21 годині 40 хвилин 19 вересня 2017 року, керував ОСОБА_3, як вказано в постанові районного суду, фактично є лише припущенням, бо належні докази з цього приводу відсутні

В той же час ОСОБА_4 пояснив в апеляційному суді, що саме він керував автомобілем Лексус. Підстав не довіряти поясненням ОСОБА_4 не вбачаю.

Також є слушними доводи ОСОБА_3 в апеляційному суді про те, що алкотестер «Драгер» №6820, яким проводилось дослідження вказаного водія, не вказаний в переліку приладів в інструкції, затвердженої Наказом МВС та Міністерства охорони здоровя від 09.11.2015 року №1452/735. В звязку з цим, він також не може бути визнаний належним доказом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, судове рішення не може бути побудоване на припущеннях.

Таким чином, неповно зясувавши фактичні обставини справи, не дослідивши та не перевіривши належним чином докази в справі, пославшись на недопустимиі докази, суд першої інстанції невірно прийшов до висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова є такою, що не може бути визнана законною та підлягає скасуванню, провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2017 року.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2