Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Мельник І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі судді судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Преснякової А.А., при секретарі Болдовській К.В.,

за участі особи, ОСОБА_2, захисника Бодягіна І.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13.07.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_2, 01.06.2017 року о 01.50год. по вулиці Купріна, 17 в Центральному районі м.Маріуполя керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13.07.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати оскаржувану постанову як незаконну і необґрунтовану, та постановити нове судове рішення по суті.

На обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу у його відсутність, без належного повідомлення про місце, час та дату розгляду справи, чим порушив його право на захист, не викликав та не допитав свідків, які б надали пояснення, що 01.06.2017 року він не пересувався на транспортному засобі, навіть не вмикав його, про судове рішення йому стало відомо лише 04.08.2017 року, коли він поштою отримав копію вищезазначеної постанови.

Окрім того, він з 16.05.2017 року по 06.06.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні обласної лікарні м.Маріуполя, а 01.06.2017 року його на ніч для відпочинку привезли додому на АДРЕСА_2, і цивільна дружина ОСОБА_4 йому повідомила, що припаркований у дворі автомобіль реагує на всі транспортні засоби, які проїжджають повз нього, що заважає відпочивати сусідам і його родині, та зауважила, що система сигналізації машини пошкоджена, а він продовжує зберігати важливі документи в салоні автомобіля. Він відреагував на зауваження дружини, спустився у двір, обійшов автомобіль навкруги, намагався заставити заробити сигналізацію, потім відкрив автомобіль, сів на місце водія, увімкнув світло та забрав документи, які зберігались у салоні автомобіля, і в цей момент побачив, що позаду його автомобіля зупинився автомобіль поліції.

Працівники поліції підійшли до нього та запитали, що він тут робить, на що він їм відповів, що посварився з дружиною, спустився до машини з метою забрати документи, а на автомобілі він не пересувався і не керував ним.

Працівники поліції запропонували йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого він відмовився, оскільки на той час лікувався у медичному закладі і приймав комплекс лікування.

Працівники поліції не звернули уваги на його пояснення та у присутності двох понятих незаконно склали щодо нього протокол про порушення ним ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що оскільки він не пересувався на автомобілі, та не керував транспортним засобом, він не є суб`єктом по ч.1 ст.130 КУпАП.

Також зауважує, що на той момент він фізично не міг керувати транспортним засобом, який має механічну коробку передач, оскільки лікував острий сіновіт, посттравматичний дефартроз правого колінного суглобу, що ускладнювало керування автомобілем.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, при апеляційному розгляді просили закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, допитавши свідків ОСОБА_5, інспектора патрульної поліції ОСОБА_6, переглянувши відеозапис події, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вбачається, що судове рішення постановлено 13.07.2017 року, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності була направлена поштою 11.08.2017 року (а/п 31 на звороті), надійшла до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області 14.08.2017 року, тобто з порушенням строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З постанови від 13.07.2017 року (а/п 19) вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_2 не був присутній, справа розглянута у його відсутність, в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне сповіщення останнього про місце та час розгляду справи, судові повістки про розгляд адміністративного протоколу щодо ОСОБА_2 15.06.2017 року о 09.50год., 26.06.2017 року о 09.00год., 13.07.2017 року о 08.30год. судом першої інстанції йому направлялись, але повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення «За закінченням строку зберігання».

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки невиконання судом першої інстанції вимог ст.ст. 268,277-2 КУпАП, позбавило ОСОБА_2 можливості у визначений ч.2 ст. 294 КУпАП строк оскаржити постанову суду.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо.

Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою, яке тягне безумовне скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція скасувавши постанову має право закрити провадження по справі або прийняти нову постанову.

Розглянувши по суті адміністративну справу щодо ОСОБА_2, приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 01.06.2017 року о 01.50год. по вулиці Купріна, 17 в Центральному районі м.Маріуполя керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначено як достовірні докази у справі протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 073102, складений 01.06.2017 року; письмові пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а/п 4), рапорт поліцейського ОСОБА_6 (а/п 5).

При апеляційному розгляді судом допитана свідок ОСОБА_6, яка складала 01.06.2017 року протокол щодо ОСОБА_2, та пояснила, що при проведенні патрулювання був помічений, як потім їй стало відомо, ОСОБА_2, який знаходився в салоні автомобіля, та поводився неадекватно, сварився з дружиною, яка знаходилась на балконі квартири та кричала, що він у стані алкогольного сп'яніння збирається кудись їхати. Вони з напарником під`їхали, зупинили машину поблизу нього, та стали чекати, доки останній почне рухатись на автомобілі. Невдовзі ОСОБА_2 завів машину та почав рухатисьбез увімкненого світла фар, після чого вони ввімкнули фари і під`їхали до ОСОБА_2, помітили, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, їх пропозицію останній не прийняв, та відмовився від проходження цього огляду у присутності двох свідків.

У судовому засіданні також була допитана свідок ОСОБА_5, яка є цивільною дружиною ОСОБА_2, та яка пояснила, що її чоловік на той час проходив лікування у стаціонарному відділенні лікарні, його напередодні привіз додому батько, посварилися вони, оскільки вона з друзями вживала алкоголь, та була у стані алкогольного сп`яніння, а її чоловік спиртні напої не вживав, автомобілем 01.06.2017 року не керував, лише за її проханням вимкнув сигналізацію та забрав документи з салону автомобіля. Працівникам поліції вона надала неправдиві показання, оскільки знаходилась у стані алкогольного сп`яніння та посварилась з чоловіком.

Оскільки свідок ОСОБА_5 є цивільною дружиною ОСОБА_2, зацікавлена у розгляді справи на користь її чоловіка та сама визнала, що вже давала за цією справою неправдиві пояснення, які зафіксовані на відеозаписі працівників поліції, вважаю, що її показання не можна вважати належним доказом.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння, а тому суд правильно визначив, що не виконання такого обов'язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Як вбачається з постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»,зі змінами, внесеними постановою ПВСУ № 18 від 19.12.2008 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Оскільки, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_2 переміщав автомобіль на стоянці, що вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту інспектора патрульної поліції ОСОБА_6 та її показань у судовому засіданні, відеозапису з місця події.

Враховуючи, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_2 є склад даного адміністративного правопорушення, що знайшло підтвердження і при апеляційному розгляді.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців із дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні - не пізніше трьох місяців з дня його виявлення.

Враховуючи, що ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху 01 червня 2017 року, строк накладення адміністративного стягнення сплив 01.09.2017 року, з цих підстав провадження в справі про адміністративне правопорушення належить закрити на підставі ст.247 ч.1 п.7 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП України.

На підставі викладеного і керуючись ст. 294, 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за статтею 130 ч.1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, скасувати.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_2 за статтею 130 ч.1 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: