Провадження № 3/331/1797/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Клименко Л.В., при секретарі судового засідання Владиченко І.В., розглянувши в режимі відеоконференції із ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2017 року, приблизно о 20 годині 45 хвилин, ОСОБА_1, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 2, в приміщенні Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, здійснив злісну непокору законній вимозі поліцейського, яка виражалася у висловлюванні нецензурною лайкою та спробі нанести тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні, в режимі відеоконференції із ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», ОСОБА_1О.В свою провину визнав та пояснив, що 18.10.2017 року, у вечірній час доби, знаходячись в приміщенні Олександрівського ВП, висловлювався нецензурною лайкою в бік співробітників поліції та намагався нанести тілесні ушкодження.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провина особи у вчиненні діяння, окрім її визнання ОСОБА_1, повністю підтверджена фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 449798 від 18.10.2017 року в сукупності з протоколом про адміністративне затримання АА № 093494, рапортами працівників поліції від 18.10.2017 року, протоколом огляду від 18.10.2017 року, долученими до матеріалів даної справи.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, а саме, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 на даний час утримується в Запорізькому слідчому ізоляторі у звязку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0003046 від 19.10.2017 року.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу, громадських робіт, виправних робіт або адміністративного арешту.

Виходячи із положень ст. 27 КУпАП, штраф становить собою міру адміністративного стягнення, що виражається у стягненні з особи в дохід держави певної суми грошей.

Статтею 30-1 КУпАП передбачено, що громадські роботи полягають у виконанні у вільний від роботи або навчання час безплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Зі змісту ст. 31 КУпАП вбачається, що виправні роботи відбуваються тільки за місцем роботи особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, призначаються на певний строк і протягом цього строку із заробітку цієї особи здійснюються відрахування в дохід держави.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, знаходиться в умовах ізоляції від суспільства, тому такі стягнення майнового характеру, як штраф та виправні роботи, а також громадські роботи, суд не вбачає підстав застосовувати.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді адміністративного арешту, яке буде реальним для виконання та достатнім для виправлення.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 185, ст. ст. 283, 284, 326 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_1, за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 (пять) діб.

Строк адміністративного арешту обчислювати з дати винесення постанови, а саме, з 29 грудня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код за ; Банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; Код банку отримувача: 820019; Рахунок отримувача: 0001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.)

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Л.В. Клименко