Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/661/17
Єдиний унікальний № 335/7902/17 Головуючий в 1-й інстанції Калюжна В.В.
Категорія - ст. 172-7 ч.1 КУпАП Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1, при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду апеляційної скарги прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2017 року відносно ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, заступника головного лікаря з медичної роботи КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст.172-7 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, внаслідок малозначності вчиненого, оголошено усне зауваження, провадження по адміністративній справі закрито.

Згідно до постанови, на підставі розпорядження Запорізького міського голови ОСОБА_4 №2271 к/тр від 23.08.2016 року обов'язки головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» покладені на заступника головного лікаря з медичної роботи КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_3.

Таким чином, ОСОБА_3, будучи виконуючим обов'язки головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» є посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-7 КУпАП, є суб'єктом відповідальності за вказане правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Відповідно до «Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб», затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 14.07.2016, конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об'єктивність чи неупередженість рішення. Навіть тоді, коли прийняті ним рішення за наявності приватного інтересу є об'єктивними та неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу влади, в якому вона працює.

Відповідно до п.16 ч.3 контракту головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», преміювання керівника здійснюється за рішенням Органу управління майном.

Згідно п. 1 Контракту, Органом управління майном для комунальної установи охорони здоров'я є управління з питань охорони здоров'я міської ради.

Встановлено, що 30.12.2016 року, ОСОБА_3, як в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» виданий наказ № 1219 к/тр «Про преміювання за підсумками роботи у 2016 році» відповідно до якого працівникам лікарні та йому особисто призначається виплата премії у розмірі 687 гривень.

11.05.2017р. від Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради, отримана довідка №2167/03-14/01 від 11.05.2017, відповідно до якої встановлено, що на адресу Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради, повідомлення, доповідні листи в якому в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_3 повідомляє про виникнення реального конфлікту інтересів не надходили та департаментом не надавався дозвіл ОСОБА_3 на видачу вище вказаного наказу щодо нарахування та виплати йому премії. Крім цього, згідно листа Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради №2997/03-14/01 від 23.06.2017року, дозвіл на виплату премії в розмірі 687 грн. в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_3 не надавався.

Враховуючи факт того, що преміювання головного лікаря вказаної установи належить до компетенції Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради, то у ОСОБА_3 на момент підписання вище вказаного наказу виникає реальний конфлікт інтересів, зумовлений особистим майновим інтересом.

Таким чином, 30.12.2016, в.о. головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_3, знаходячись в приміщенні установи, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.80, діючи умисно, усвідомлюючи наявність реального конфлікту інтересів, а саме суперечності між його службовими повноваженнями та особистим майновим інтересом, в порушення вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив Департамент охорони здоров'я Запорізької міської ради про наявність реального конфлікту інтересів, при підписанні та видачі наказу по установі №1219к/тр «Про преміювання за підсумками роботи у 2016 році», відповідно до якого йому, як в.о. головного лікаря установи, виплачено премію у розмірі 687 грн.

Відповідно розрахункового листка за грудень 2016 року ОСОБА_3 отримав вказані кошти (687 гривень) в якості премії.

12.08.2017 р. прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_2. подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення. Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_3 та досліджені судом докази, прокурор не погоджується з рішенням суду щодо звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.ч. 1.2 ст. 172-7 КУпАП внаслідок малозначності вчиненого та оголошення йому усного зауваження та закриття провадження. Просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накласти адміністративне стягнення у виглядів штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 грн.).

Перевіривши матеріали справи, суд доходить висновку, що в прийнятті апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити з огляду на наступне.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч.2 ст. 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник.

Згідно із змінами до ст. 294 КУпАП (нова редакція першого речення другої частини цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 року № 1952-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що за змістом ч.1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

Втім, згідно змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст.172-7 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, внаслідок малозначності вчиненого та оголошено усне зауваження, провадження по адміністративній справі закрито, тобто заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_3 не застосовано.

Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП та ч. 2 ст. 294 КУпАП.

В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_2 без розгляду по суті, подану ним апеляційну скаргу на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2017 року відносно ОСОБА_3, як таку, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1