АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/869/17 Головуючий у І-й інстанції - Тітова І.В.
Справа № 204/4097/17 Суддя-доповідач - Джерелейко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 20 червня 2017 року о 01 годині 55 хвилин по вул. Макарова,27-А у м. Дніпро, водій ОСОБА_3, керував транспортним засобом марки ВАЗ 210994-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, почервоніння обличчя та поведінка не відповідає обставинам), на законну вимогу працівників поліції в присутності двох свідків відмовився пройти медичне обстеження у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати як незаконну та закрити провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суддя не врахував, що зупинка автомобіля була безпідставною та не обґрунтованою, оскільки ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено підстави для зупинки транспортного засобу, жодної з яких ОСОБА_3 пред'явлено не було.

Вважає, що суддя не прийняв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 не відповідає діючому законодавству, оскільки він не підкріплений жодними доказами, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відображають об'єктивну реальність та не підтверджують жодних фактів, в протоколі не було встановлено їх особи, не зазначені документи, якими було встановлено їх особистість, а рапорт працівника поліції взагалі не може вважатися доказом, також на диску з відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів інспекторів поліції не міститься доказів, що свідчили б про сп'янілий стан ОСОБА_3 або про його відмову від проходження медичного огляду.

Посилається на те, що під час судового розгляду справи суддею не було викликано вищевказаних свідків для допиту, зазначений диск не було переглянуто, наданому ОСОБА_3 висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зменшують увагу та швидкість реакції від 20 червня 2017 року про те, що останній був абсолютно тверезий, взагалі ніяким чином не було дано оцінки.

Крім того, у матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували місце роботи ОСОБА_3, його професію, характеристику, сімейний стан, тощо, а також з постанови суду не вбачається, щоб ці аспекти досліджувалися та враховувалися.

В суді апеляційної інстанції захисник підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Посилання на докази, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, наведені у постанові суду, якими є протокол про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить посилання на п. 2.5 Правил дорожнього руху України, який порушено водієм - відмовився від проходження медичного огляду, що підписаний ОСОБА_3 без зауважень, містить посилання на докази, письмові пояснення двох свідків про відмову ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння, а тому не є слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо відсутності доказів.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначені ознаки наркотичного сп'яніння водія - зіниці очей не реагують на світло, почервоніння обличчя та поведінка не відповідає обставинам, що відповідно до п. 4 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року за № 1452/735 , є ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи ОСОБА_3 щодо допущених порушень під час складання протоколу не заслуговують на увагу, оскільки під час його складання будь-яких зауважень, пояснень від нього не надходило, а міститься лише відмітка про те, що він відмовився від надання пояснень, тоді як протокол підписав, будь-яких зауважень не виклав.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо не встановлення свідків та не зазначення документів, якими було встановлено їх особистість, не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі чітко вказані прізвища, ім'я, по-батькові та їх домашні адреси, також свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надано письмові пояснення, про що зазначено у протоколі, який вони підписали, з переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 також підписав протокол про адміністративне правопорушення, що не оспорюється ні ним, ні його захисником, а тому не виникає сумнівів в тому, що свідки засвідчили факт відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння.

В суді першої інстанції будь-яких клопотань щодо допиту зазначених свідків ОСОБА_3 не заявляв, а тому на підставі ст.294 КУпАП відсутні підстави для допиту свідків і в суді апеляційної інстанції.

Посилання на висновок щодо результатів медичного огляду від 20 червня 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_3 не виявлено ознак сп'яніння, не є обґрунтованим, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено за фактом відмови від проходження такого огляду, за що наступає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім того, ОСОБА_3 самостійно звернувся до медичного закладу для проходження огляду лише о 13-50 годині 20.06.2017 року, тоді як протокол щодо нього складено 20.06.2017 року о 02 годині10 хвилин, тобто через значний проміжок часу після події, до того ж за положеннями ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Наданий до апеляційної скарги акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів не містить а ні дати його складання, ні свідків огляду, складений іншим інспектором, а не тим, що складав протокол, у зв'язку з чим відсутні підстави стверджувати, що доданий акт стосується події адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 зазначені у рапорті інспектора.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

При цьому суд першої інстанції у достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, та обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко