АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДМІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та адвоката Поліщука Д.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Як вбачається з постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення 15.01.2017 року о 02 год. 30 хв. ОСОБА_3 в м. Києві по вул. Сабурова, 11, повторно протягом року керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із постановою Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_3 подав реляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, вказану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Пропущений строк на апеляційне оскарження апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції виніс постанову без участі в судове засідання ОСОБА_3, чим грубо порушив його право на захист та на справедливий розгляд справи судом, як вказує апелянт, на час розгляду справи перебував на лікуванні (копія листка непрацездатності додається).

На обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, який був направлений для розгляду до суду, зазначено, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Однак, в копії протоколу, який був вручений ОСОБА_3 вказано, що останній вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП без зазначення частини. Тобто, ОСОБА_5 працівниками поліції вручено протокол, що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки запис в протоколі щодо частини статті 130 КУпАП поліцейським було зроблено пізніше, ніж ОСОБА_3 вручено його копію, що є недопустимим порушенням вимог закону.

Крім того, апелянт вказує, що факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння був зафіксований співробітниками поліції у присутності двох свідків. Однак, на думку апелянта, вказані пояснення викликають сумнів щодо їх об'єктивності та неупередженості, оскільки свідки були викликані поліцейськими по телефону, що свідчить про те, що це не були сторонні та незацікавлені особи, а особи, які співпрацюють з поліцейськими та проживають за однією адресою.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбачені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе його поновити, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника Поліщука Д.І., перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку, що постанова Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року, підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Але при винесенні постанови від 22 лютого 2017 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив усіх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_3 до відповідальності, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, яких він не мав можливості надати, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Так, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, який був направлений для розгляду до суду, і копія протоколу, яка була вручена ОСОБА_3 містять відміності. Тобто, ОСОБА_5 працівниками поліції вручено протокол, що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки запис в протоколі щодо частини статті 130 КУпАП поліцейським було зроблено пізніше, ніж ОСОБА_3 вручено його копію, що є недопустимим порушенням вимог закону.

Таким чином, даний факт свідчить про те, що протокол було складено з порушенням вимог закону і він не може бути визнаний судом як належний і допустимий доказ.

Крім того, розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп'яніння, суд залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні: направлення ОСОБА_3 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт про його відмову від огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також рапорт поліцейського, який зупиняв автомобіль та складав протокол щодо обставин зупинки транспортного засобу.

Крім того, у своїй постанові суд першої інстанції послався також на пояснення свідків, однак ці пояснення не можна брати до уваги, так як, вони викликають сумніви щодо їх об'єктивності та неупередженості, оскільки, як стверджував сам апелянт та що нічим не спростовано, свідки були викликані поліцейськими по телефону, що дає підстави вважати, що це не були сторонні та незацікавлені особи, а особи, які співпрацюють з поліцейськими та проживають за однією адресою. Крім того, пояснення були заповнені поліцейськими на завідомого заготовлених бланках, в які було внесено відповідну інформацію, а свідки лише поставили свій підпис.

До того ж, як виявилося в апеляційному засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають за однаковою адресою, проходять також в якості свідків по іншій аналогічній адміністративній справі (№ 754/4557/17-п відносно ОСОБА_8, копії додаються), яка перебуває в провадженні судді Журавля О.О., що викликає недовіру та сумніви, щодо їх участі у цій справі та незацікавленості у результатах її розгляду по суті.

Крім того, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було викликано в апеляційне засідання для надання пояснень по справі, про що вони були завчасно повідомленні, що підтверджується повідомленнями про вручення їм поштового відправлення, однак в апеляційне засідання вказані особи не з'явилися, що також викликає сумніви щодо їх законної участі у цій справі.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП із закриттям провадження у справі відносно нього на підставі ст. 247 КУпАП, а матеріали справи направити до Київської місцевої прокуратури № 3 для перевірки викладених в цій постанові фактів, що свідчать про можливу фальсифікацію матеріалів справи та прийняття належного рішення відповідно до чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 направити до Київської місцевої прокуратури № 3 для проведення перевірки та вжиття необхідних заходів.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справи № 33/796/992/2017

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - ВінтонякР.Я.