АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/9347/17 Суддя 1-ї інстанції: Хайкін В.М.
Провадження № 33/790/1295/16
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.07.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.07.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 12.06.2017 року о 02:57 у м. Харкові по пр. Науки, 65, ОСОБА_2 керував автомобілем VOLVO 460, державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора Драгер в приступності двох свідків, проба позитивна 2.38 проміле. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3, який подав апеляційну скаргу, та просить скасувати постанову від 13.09.2017 року та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим що, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав лише 14.09.2017 року.

В скарзі вказав, що справа була розглянута без участі ОСОБА_2, чим було порушено його право на захист, та при винесенні постанови судом не враховано дані про особу правопорушника, та обставини які мали місце при складанні протоколу.

Вказує, що працівники поліції з моменту зупинки ОСОБА_2 ставились до нього упереджено, на їх вимогу він пройшов огляд за допомогою технічного засобу, результат якого встановив 2.38 проміле, з чим ОСОБА_4 був не згоден на наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, однак працівники поліції відмовили йому у цьому посилаючись на зайнятість, і на те, що будуть вимушені поставити автомобіль на штрафний майданчик. Після чого ОСОБА_2 необґрунтовано звинуватили у тому, що він ніби то керував автомобілем у стані алкогольного спяніння.

Вказує, що суддею суду першої інстанції не було встановлено особу, якій було передано керування транспортного засобу, невірно встановлено також осіб з числа свідків проведення огляду ОСОБА_5 на стан спяніння, що на думку апелянта також свідчить про не повний розгляд справи судом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини пропуску такого строку є поважними, та залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги та додатково просив закрити провадження по справі, оскільки на момент розгляду вже минув трьохмісячний строк накладання адміністративного стягнення, що також було підтримано і ОСОБА_2

Апеляційний суд не погоджується з вимогою щодо закриття провадження у справі на на підставі п. 7. ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 вчинив правопорушення 12.06.2017 року, судом першої інстанції справу було розглянуто з винесенням постанови по суті 19.07.2017 року, тобто у строк передбачений ст. 38 КУпАП.

Щодо інших доводів апелянта слід зазначити, що посилання на ніби то незгоду ОСОБА_2 з проведеним оглядом за допомогою технічного засобу є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять жодного його заперечення щодо проведеного огляду, та його результату.

Твердження щодо необґрунтованого звинувачення у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в провину ОСОБА_2 ставиться порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а не керування транспортним засобом у такому стані.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме : протоколом від 12.06.2017 року серії БР№237932, чековою роздруківкою Alkotester Drager 6820, результат якого встановив 2.38 проміле, актом огляду, поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 Вказаним доказам суд першої інстанції надав належну оцінку, в обєктивності якої підстав для сумніву у апеляційного суду немає.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоровю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_3 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.07.2017 року у відношенні ОСОБА_4 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1