АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 09.06.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд змінити оскаржувану постанову Святошинського районного суду міста Києва від 09.06.2017 в частині накладеного адміністративного стягнення на менш суворе.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що є право слушною громадянкою, а 16.05.2017 їй стало погано, у зв'язку з чим вона сіла до автомобіля на пасажирське місце та заснула. Як транспортний засіб розпочав рух вона не чула, її розбудили лише тоді, коли поліція її зупинила, так як за кермом була інша особа, яка без її дозволу керувала автомобілем. На вказану особу було складено постанову про керування транспортним засобом особою, яка не має право (п.2.2. ПДР України). Замислу керувати транспортним засобом в неї було, однак за кермо вона сіла щоб відігнати автомобіль на безпечну відстань, так як він заважав іншим учасникам дорожнього руху, коли до неї знову підійшли працівники поліції і склали протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. При цьому апелянт наголошує, що вона виховує самотужки 3-ох дітей, одна з яких є малолітньою. Змушена постійно працювати на декількох роботах для утримання сім'ї. Накладене на неї адміністративне стягнення ставить її сім'ю у скрутне матеріальне становище і є втратою заробітку, так як авто вона використовує в робочих цілях.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

Згідно протоколу серії БР №168729 від 17.05.2017, ОСОБА_2, 17.05.2017 близько 03:32 год., в порушення п.2.9. а) ПДР України, керувала автомобілем «ДЕО» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Ак. Палладіна в м.Києві в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується роздруківкою приладу «ДРАГЕР» із показником 0,54 %о., за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Суд переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.

Так, ОСОБА_2. в поданій апеляційній скарзі висуває вимоги лише в частині визначеного їй судом першої інстанції адміністративного стягнення. З огляду на це, встановлені судом фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, доведеність вини ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, не оспорюються, а тому апеляційною інстанцією відповідно до положень ст.294 КУпАП щодо меж апеляційного розгляду - не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.

Ч.1 ст.33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно положень ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння передбачається накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Конструкція санкції вказаної норми є абсолютно визначеною, тобто вичерпно визначає вид і кількісну міру адміністративного стягнення, не передбачаючи при цьому альтернативи.

Більше того, у відповідності до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Отже, з огляду на те, що накладене на ОСОБА_2адміністративне стягнення, призначено в межах санкції статті, за якою останню визнано винною, визначена правопорушнику міра відповідальності за вчинене порушення правил дорожнього руху за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою, а також відповідає меті виховання особи, яка його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст.23 КУпАП.

Жодних порушень зі сторони суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення судом апеляційної інстанції не виявлено. У зв'язку з зазначеним доводи апеляційної скарги не знаходять свого підтвердження, а тому підстав для зміни оскаржуваної постанови, як того просить апелянт, суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 09.06.2017 про визнання ОСОБА_2 винною за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладенням на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/1650/2017

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Дячук С.І.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.