Провадження № 3/201/3234/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., за участі прокурора Кривцуна С.О., правопорушника ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого начальником слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ відділу організації досудового слідства слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідно до наказу в.о. Начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 21.04.2016 року № 221-о, будучи відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», та рішення Національного агенство з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 958/29088, , несвоєчасно, без поважних причин, тобто поза межами 60-ти денного терміну подачі декларацій, а саме 03.11.ю2016 року, подав щорічну декларацію за 2015 рік.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно його підзахисного є незаконним, складеним з грубим порушенням норм діючого законодавства, оскільки ОСОБА_1 не порушено норми чинного законодавства України, тому вважає, що провадження відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. свою позицію він обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 винним себе у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, так як строк подачі щорічної декларації за 2015 рік в електронній формі ним порушено з поважних причин, які не залежали від його волі, оскільки вхід до Реєстру був можливий лише із застосування особистого ключа та посиленого сертифікату відкритого ключа електронного цифрового підпису, для отримання якого він звернувся 31.10.2016 року, однак виданий електронний цифровий підпис йому був лише 03.11.2016 року, після чого ним, цього ж дня була подана електронна декларація. Окрім того звернув увагу суду на те, що раніше ОСОБА_1 подавав декларацію за 2015 рік відповідно до вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» у паперовому вигляді до 01.04.2016 року, копію якої надав суду для долучення до матеріалів справи. Також вважає, що Рішення національної агенції з питань запобігання корупції, яким було визначено граничні терміни подачі електронної декларації, не відповідають вимогам Конституції України та Законам України, тому не подання у строк, встановлений п.1 вказаного рішення, тобто протягом 60 календарних днів, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 грубо порушено встановлений Законом порядок притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року визначено, що якщо субєкт декларування не подав декларацію, Національне агенство письмово повідомляє такого субєкта про факт неподання декларації, і субєкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеною ч.1 ст. 45 цього закону. Однак ОСОБА_1 такого повідомлення надіслано не було, чим порушено його права, передбачені законом. Окрім того, при складані вказаного протоколу порушено й строки, передбачені ч.3 ст. 38 КУпАП, оскільки декларація ОСОБА_1 була опублікована 03.11.2016 року, то саме це число є датою скоєння адміністративного правопорушення, а не та, яка зазначена в протоколі, тому на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення минув строк притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, а значить протокол відносно ОСОБА_1 складено незаконно. Враховуючи вище вищевикладеного, захисник ОСОБА_2 наполягає на тому, що ОСОБА_1 не порушені жодні вимоги діючого законодавства, оскільки ним було вжиті всі заходи для своєчасної подачі декларації, однак через підстави, які від нього не залежали, ним подана електронна декларація 03.11.2016 року, тому в його діях не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, в звязку з чим просить суд закрити дану справу на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 винним себе у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та у повній мірі підтримав думку свого захисника. Окрім того додав, що він не намагався приховати свої доходи та відомості про майно. Декларація в паперовому вигляду ним була подана своєчасно, тобто до 01.04.2016 року. Через значну завантаженість на роботі, він звернувся за отриманням електронного цифрового підпису зранку 31.10.2016 року, так яв вважав, що встигне до вечора заповнити декларації та відправити її, але отриманий ним електронний цифровий підпис запрацював лише 03.11.2016 року, після чого ним відразу була заповнена та надіслана електронна декларація. Він намагався своєчасно відправити електронну декларацію, однак через незалежні від нього причини зробити це не зміг. Просив суд закрити провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, до доводи ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки у ОСОБА_1 було достатньо часу для того, щоб своєчасно отримати електронний цифровий підпис для здійснення відправки електронної декларації, однак він чомусь звернувся за ним лише 31.10.2016 року. Також звертає увагу суду, що запити до Національної агенції з питань запобігання корупції, були направлені не в рамках даного адміністративного матеріалу, а взагалі перед початком здійснення уповноваженими особами певного рядку перевірок щодо своєчасної подачі електронних декларацій, з метою підтвердження факту відповідності дат подачі декларацій, зазначених в базі даних, оскільки саме з 2017 року почала відображатися в електронному вигляді дата подачі декларації, тому вважати, що не можна вважати, що дати запитів є фактичною датою виявлення факту порушення ОСОБА_1 адміністративного корупційного діяння, яке полягає у несвоєчасній подачі електронної декларації за 2015 рік. З приводу строків притягнення до адміністративної відповідальності зазначив, що протокол складено законно, оскільки лише після ретельної перевірки факту несвоєчасної подачі електронної декларації, тобто підтвердження вказаного факту доказами, уповноваженою на те посадовою особою було складено вказаний протокол. Тобто датою виявлення зазначеного правопорушення є дата, коли було отриманні всі дометни, які дійсно підтвердили вказаний факт. Також вважає, що посилання захисника ОСОБА_2 на той факт, що ОСОБА_1 своєчасно було подано письмову декларацію, тобто до 01.04.2016 року, яка подавалась на підставі Закону України «Про запобігання корупції», який діяв на той час, а також, те, що Рішення Національної агенції з питань запобігання корупції щодо покладення на певних посадових осіб обовязку подати електронну декларацію протягом 60 календарних днів, тобто до 30.10.2017 року не відповідає вимогам Конституції та Законів України, є необґрунтованими, оскільки у звязку з прийняттям нового Закону України «Про запобігання корупції», Національна агенція була наділена правом прийняти таке рішення, тому ОСОБА_1 повинен був виконати його у визначений граничний термін, однак ним не було вжито жодних належних заходів для виконання зазначеного рішення та своєчасної подачі електронної декларації. Тому він просить визнати ОСОБА_1 винним у вчинення інкримінованого йому адміністративного корупційного діяння, та враховуючи той факт, що декларація ним все ж таки була подана з незначною затримкою, накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши думку прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, доходить наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, зокрема підлягають з'ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Водночас рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді й оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В судовому засіданні встановлено факт того, що ОСОБА_1 на підставі наказу № 221-0 від 21.04.2016 року призначений на посаду старшого слідчого з особливо важливих справ відділу організації досудового слідства слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, (а.с. 53).

На підставі підпункту «д» пункту 1частини 1 ст. 3 Закону України « Про протидію корупції», особи рядового і начальницького складу податкової міліції, є субєктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Як вбачається з попереджень та заяви (а.с.47-52) ОСОБА_1 був ознайомлений та попереджений з вимогами законодавства у сфері протидії корупції.

Відповідно до роздруківки електронної декларації (а.с. 13-22) вбачається, що посадовою особою ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 щорічну електронну декларацію за 2015 рік було опубліковано 03.11.2016 року.

Відповідно до копії заявки повідомлення на оформлення права застосування електронного цифрового підпису працівнику ГУ ДФС у Дніпропетровській області (а.с. 40, вбачається, що вона подана ОСОБА_1 31.10.2016 року.

З копії реєстраційної картки № 0555/0581 від 03.11.2016 встановлено, що датою отримання електронного цифрового підпису ОСОБА_1 є 03.11.2016 року.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, наданих ним в судовому засіданні жодного умислу з приводу не подання або несвоєчасного подання електронної декларації у встановлених термін в його діях не було. Він своєчасно подав щорічну декларацію в паперовому вигляді до 01.04.2016 року. Однак через значну завантаженість на роботі, він звернувся за отриманням електронного цифрового підпису лише 31.10.2016 року та вважав, що отримає його цього ж дня та відразу відправить декларацію, однак через незалежні від нього причини, електронний цифровий підпис запрацював лише 03.11.2017 року і ОСОБА_1 відразу ж було подано електронну декларацію.

Таким чином, з наданих ОСОБА_1 пояснень вбачається, що він не мав жодного умислу на не здійснення подання електронної декларації, а через незалежні від нього причини, а саме некоректну роботу отриманого ним електронного цифрового підпису, який почав ідентифікуватися та запрацював лише 03.11.2016 року, ним була подана декларація з запізненням, тобто 03.11.2017 року. Про відсутність в його діях умислу на приховання якимось чином своїх доходів та належного йому майна свідчить й те, що ним в дотримання вимог, встановлених законом було своєчасно подано письмову форму декларації за 2015 рік, яка долучена за клопотанням захисника ОСОБА_2 до матеріалів даної справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

З листа Вищого спеціалізованого суду України №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязанні з корупцією» вбачається, що за наявності поважних причин на неподання декларації відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП виключається. Крім того субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ визначено обовязок осіб, зазначених у п. 1, п.п «а», «в» п.2, п. 5 ч. 1 ст. 3 вказаного закону, подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік у строк до 01 квітня.

Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ також Національній агенції з питань запобігання корупції делеговано повноваження визначати форму декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Будь-яких положень щодо визначення для громадян обовязку щодо подачі декларації в інші строки, ніж передбачено Законом, Національному агентству з питань запобігання корупції не надавалось

Так як, станом на 01.04.2016 року роботу системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій державний або місцевого самоврядування розпочато не було, ОСОБА_1 до 01.04.2016 року було подано у паперовому вигляді належним чином заповнену декларацію.

Потім, згідно рішення Національного агенство з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 10.06.2016 року № 2 така система розпочинає свою роботу в два етапи: перший етап з 00 годин 00 хвилин 01.09.2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01.09.2016 року займають згідно ст. 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці.

Відповідно до примітки ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище розуміються зокрема й слідчі.

Однак вказане положення рішення Національного агенство з питань запобігання корупції прямо суперечить ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ якою визначено строк подачі щорічної декларації до 01 квітня. Також вказані положення прямо суперечать п.1 ч.1 ст. 92 Конституції України, відповідно до якого виключно законами України визначаються основні обовязки громадянина.

Таким чином, враховуючи висновки рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», суд вважає, що не подання декларації у строк, встановлений рішення Національного агенство з питань запобігання від 10.06.2016 року № 2 протягом 60 календарних днів не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки цей обовязок встанволено не законом, а підзаконним актом та прямо суперечить закону.

Відповідно до ч.3 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ передбачено, що якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого субєкта про факт неподання декларації, і субєкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим субєктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського обєднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним субєктом декларування.

Вказана норма закону свідчить про те, що законодавством передбачено обовязкове письмове попередження особи Національним агенство про встановлення факту несвоєчасної подачі нею декларації та надання строку не менше десяти днів, протягом якого порушення може бути усунуто без притягнення особи до відповідальності.

Однак, з досліджених під час судового розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення не встановлено того, що Національною агенцією було виконано умови вищезазначеної норми закону, і відсутні жодні підтвердження того, що ОСОБА_1 після отримання такого письмового попередження не виконав його приписи. що свідчить про порушення гарантованих Конституцією та законами України права ОСОБА_1 на усунення виявленого порушення без притягнення до відповідальності.

Не зважаючи на все вищевикладене, ОСОБА_1 мав намір вчасно подати е-декларацію та вжив для цього всі залежні від нього дії, однак через причини, які жодним чином не могли від нього залежати, подав її з запізненням, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП через відсутність умислу на неподання е-декларації. При цьому судом враховано, що останній фактично не подав е-декларацію з поважних причин, тобто через некоректну роботу отриманого ним електронного цифрового підпису, який ідентифікувався та почав працювати лише 03.11.2016 року.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, а також положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи буд-яких належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого протиправного діяння, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 283, 284, 287 ч. 2 КпАП України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено або на неї може бути внесено подання прокурора до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.А. Антонюк