АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/2077/2017 Постанова винесена суддею Даниленко В.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2,розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення серії БР №157248, за яким 18 вересня 2016 року о 09 год. 50 хв. на перехресті вулиць Харківське шосе - А. Кунанбаєва в м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ-21063», державний номерний знак НОМЕР_2, здійснив проїзд перехрестя на забороняючий (червоний) сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів та травмування водія ОСОБА_3 і пасажирки автомобіля «Мазда» ОСОБА_4, чим порушив п. 8.7.3 (е) ПДР України.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 порушень вимог Правил дорожнього руху, які призвели до виникнення ДТП і, відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу,в якій, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним по ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі відповідно до вимог ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди та дослідженим доказам по справі, оскільки його дії повністю відповідають ПДР, так як він виконував розворот наліво в дозволеному місці, а ОСОБА_3, не маючи достатнього стажу управління автомобілем (з 2015 року), грубо порушивши ПДР, на перехресті рухався з великою швидкістю, не врахувавши заборонений сигнал світлофора.

При цьому, суддею взагалі не враховано, що відносно ОСОБА_5 проводилося досудове розслідування і слідчим Дарницького УП ГУНП в м. Києві щодо нього було винесено постанову від 03.04.2017 року про закриття кримінального провадження по нереабілітуючим обставинам, а з встановленням його винуватості та направленням матеріалів для розгляду по суті і притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Водночас, допитані у судовому засіданні свідки по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 повністю підтвердили винуватість ОСОБА_5 в порушені п. 8.7.3 (е). ПДР, при цьому, на досудовому розслідувані свідок ОСОБА_6 показав, що, перебуваючи у своєму автомобілі на перехресті, він чітко бачив, що ОСОБА_5 своїм автомобілем рухався на заборонений сигнал світлофора - червоний.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 також підтвердили його показання щодо порушення ПДР ОСОБА_5, а тому висновки суду, що вина ОСОБА_5 в порушенні вимог п. 8.7.3 (е) ПДР України не підтверджена наявними у справі про адміністративне правопорушення доказами, та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, не відповідають здобутим доказам по справі та є надуманими.

При цьому, суддя у постанові жодним чином не спростував показання вищевказаних свідків та абсолютно не врахував його позицію, яка була наведена в матеріалах кримінального провадження та в судовому засіданні.

Також суддя не надав жодного аналізу добутим доказам при кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5, які були покладені в основу закриття кримінального провадження по нереабілітуючим обставинам, а у зв'язку з тим, що у потерпілої ОСОБА_4 були менші тілесні ушкодження ніж середньої тяжкості.

Разом з тим, посилання в постанові суду на п. 8.11 ПДР взагалі не відноситься до суті даного дослідженого ДТП, так як про увімкнений жовтий сигнал світлофору ніхто із свідків не зазначав, а в разі б наявності такого, ОСОБА_5 зобов'язаний був би забезпечити безпеку дорожнього руху, згідно п. 8.10 ПДР України.

Між тим, призначаючи неодноразово справу до розгляду

, суддя пропустив строки передбачені ст. 38 КУпАП, при цьому не було досліджено всі обставини по справі, зокрема не було досліджено план-схему ДТП, а також по кримінальному провадженню не допитано слідчого, який проводив розслідування кримінального провадження, не проаналізовано всіх показань свідків по справі і в зв'язку з цим критично не оцінено показання ОСОБА_5, який бажає уникнути відповідальності перед потерпілими по справі.

Крім того, зазначає, що постанова слідчого від 03.04.2017 року є діючою, ніким не скасована, якою чітко встановлено винуватість ОСОБА_5, а тому суддя повинен був даний доказ сприймати як доведений факт порушення ПДР ОСОБА_5

Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції не враховано прямий причинний зв'язок порушення ПДР та дій водія ОСОБА_5, які призвели до пошкодження його автомобіля та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4

Будучи неодноразово належним чином сповіщеним про день та час слухання справи, ОСОБА_5до суду апеляційної інстанції не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не направив, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, розглядаючи справу по суті та дійшовши висновку про відсутність в діях ОСОБА_5порушень Правил дорожнього руху та скоєння ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя послався на матеріали справи та пояснення ОСОБА_5 в суді.

При цьому, привівши у постанові пояснення другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про здійснення руху ОСОБА_5 через перехрестя на червоний сигнал світлофора, суд залишив їх не спростованими та належним чином не оціненими, а навівши зміст положень п. 8.11 ПДР України свої висновки в цьому аспекті взагалі не мотивував, як і не навів мотивів не доведеності вини ОСОБА_3 в порушенні вимог п. 8.7.3 "е" Правил дорожнього руху України.

За таких обставин, прийняте суддею рішення по даній справі не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.

За результатами розгляду апеляційної скарги та перевірки матеріалів справи слід прийняти нову постанову, якою встановити такі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме: 18 вересня 2016року о 09 год. 50 хв. на перехресті вулиць Харківське шосе - А. Кунанбаєва в м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ-21063», державний номерний знак НОМЕР_2, здійснив проїзд перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів та травмування водія ОСОБА_3 і пасажирки автомобіля «Мазда» ОСОБА_4, чим порушив п. 8.7.3 (е) ПДР України.

Вказані обставини підтверджуються даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху перехресті вулиць Харківське шосе - А. Кунанбаєва в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 щодо обставин події.

Так, за наявними в матеріалах справи та наданими в суді першої інстанції поясненнями ОСОБА_3, він,керуючи автомобілем ВАЗ, рухався проїзною частиною вул. Харківське шосе, ближче до правого краю проїзної частини), в напрямку вул. Тростянецька зі швидкістю 50 км/год., та, під'їжджаючи до регульованого перехрестя вулиць Харківське шосе - Кунанбаєва, помітив, що для його руху горів зелений сигнал світлофора, у зв'язку з чим продовжив рух далі. На відстані приблизно до 10 метрів побачив автомобіль Мазда, який здійснював чи лівий поворот із зустрічної смуги, чи розворот та знаходився перпендикулярно його руху. Він застосував екстрене гальмування, але уникнути зіткнення з автомобілем Мазда не вдалося, оскільки відстань була замала. Контакт відбувся передньою лівою частиною його автомобіля з передньою боковою правою частиною автомобіля Мазда. Внаслідок зіткнення його автомобіль відкинуло за межі проїзної частини. Окрім цього вважає, що перетинаючи перехрестя, він завершував маневр.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_3 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується сукупністю наявних у справі доказів.

Так, з наявних в матеріалах справи пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, які він підтвердив і в суді першої та апеляційної інстанції, вбачається, що він рухався по вул. Харківське шосе в напрямку площі Харківської зі швидкістю до 5 км/год. та з ним в автомобілі, як пасажирка, знаходилася ОСОБА_4 Під'їжджаючи до перехрестя вулиць Харківське шосе - Кунанбаєва, він побачив, що горить зелений сигнал світлофора, тому продовжив рух і, виїхавши на середину перехрестя, зупинився для виконання лівого розвороту. При цьому він чекав на червоний сигнал світлофору для автомобілів, які рухалися в зустрічному напрямку, і, коли їм загорівся червоний сигнал світлофору та вони зупинилися, він помітив, що загорівся зелений сигнал світлофору для пішоходів через проїзну частину вул. Харківське шосе. Після чого він розпочав здійснювати лівий розворот, і, коли його автомобіль знаходився перпендикулярно зустрічному напрямку, він відчув сильний удар в передню праву бокову частину свого автомобіля, в результаті чого його автомобіль розвернуло в напрямку Ленінградської площі і автомобіль по інерції проїхав ще деяку відстань.

Також зазначив, що автомобіль ВАЗ рухався понад самим правим краєм дороги на червоний сигнал світлофору зі швидкістю приблизно 60 км/год., який він помітив безпосередньо перед зіткненням приблизно за 3 метри, до цього він його не бачив, оскільки йому заважали два автомобілі, які стояли перед перехрестям паралельно один одному. Водій автомобіля ВАЗ навіть не гальмував.

Зазначені пояснення ОСОБА_2 об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які вони підтвердили і в суді першої інстанції.

При цьому, за поясненнями ОСОБА_7, він разом зі своїми дітьми рухаючись від магазину «Варус», назву вулиці не пам'ятає, в сторону парку Партизанської слави підійшов до регульованого пішохідного переходу, щоб перейти проїзну частину вул. Харківське шосе, зупинився, так як горів червоний сигнал світлофору для пішоходів. В цей час він помітив автомобіль Мазда, який виїхав на перехрестя та зупинився, пропускаючи автомобілі, які рухалися в зустрічному напрямку, а коли загорівся зелений сигнал світлофору, він з дітьми розпочав перехід по пішохідному переходу. При цьому автомобілі, які рухалися в сторону Ленінградської площі, зупинилися в два ряди, і в цей час автомобіль Мазда розпочав здійснювати розворот ліворуч, та коли він перейшов пішохідний перехід та вийшов на тротуар, відчув сильний удар, який відбувся у нього за спиною, озирнувшись він побачив як вже після зіткнення автомобілі Мазда та ВАЗ розлетілись в різні сторони. Автомобіль Мазда знаходився передньою частиною в напрямку Ленінградської площі, а автомобіль ВАЗ відкинуло частково за межі проїзної частини. Самого зіткнення він не бачив.

За поясненнями ОСОБА_6, він рухався на автомобілі Хюндай по вул. Харківське шосе в напрямку вул. Тростянецька. Під'їхавши до перехрестя вулиць Харківське шосе - Кунанбаєва, він зупинився на червоний сигнал світлофору ближче до подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки. При цьому він помітив автомобіль Мазда, який знаходився в зустрічному напрямку руху та розпочав здійснювати розворот чи поворот ліворуч. В подальшому він помітив, що ліворуч від нього на червоний сигнал світлофору, не зупиняючись, виїхав на перехрестя автомобіль ВАЗ, який допустив зіткнення з автомобілем Мазда, внаслідок чого автомобіль Мазда розвернуло та відкинуло в сторону вул. Тростянецька, а автомобіль ВАЗ відкинуло частково за межі проїзної частини.

За поясненнями ОСОБА_4, під час дорожньої пригоди вона, як пасажирка, перебувала в автомобілі Мазда, яким керував ОСОБА_2 Коли вони, рухаючись проїзною частиною вул. Харківське шосе, під'їхали до перехрестя з вул. Кунанабаєва, вона помітила, що світлофор горів зеленим світлом, тому вони продовжили рух та, виїхавши на середину перехрестя, зупинилися. Коли автомобілі в зустрічному напрямку зупинилися на червоний сигнал світлофору, вони продовжили розвертатись, і в цей момент несподівано на перехрестя виїхав автомобіль ВАЗ та здійснив зіткнення з їх автомобілем, в результаті чого їх автомобіль відкинуло в сторону вул. Тростянецька, а автомобіль ВАЗ викинуло частково на узбіччя. В результаті зіткнення вона отримала ушкодження голови. Також зазначила, що причиною ДТП є вина водія автомобіля ВАЗ, який виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, чим грубо порушив правила дорожнього руху.

Підстав не приймати до уваги зазначені свідчення у суду апеляційної інстанції немає, оскільки вони підтверджуються іншими доказами по справі.

Зокрема, ці обставини підтверджуються і схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою, учасником пригоди - водієм ОСОБА_2 та понятими без будь-яких заперечень, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на перехресті вулиць Харківське шосе - Кунанбаєва в м. Києві, а також дані щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, сліди осипу скла і пластику, та з якої вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на регульованому світлофорними об'єктами перехресті, у крайній правій смузі по напрямку руху автомобіля ВАЗ, і у кінцевому положенні після зіткнення автомобіль ВАЗ знаходиться за межами проїзної частини, а автомобіль Мазда прямолінійно в крайній лівій смузі та передньою частиною спрямований в напрямку вул. Тростянецька. Згідно протоколу огляду місця пригоди, автомобіль ВАЗ в результаті зіткнення отримав пошкодження капоту, лобового скла, переднього лівого крила, решітки радіатора, передньої панелі, переднього бамперу, передньої лівої блок-фари, а автомобіль Мазда - капоту, переднього бамперу, ходової частини з права, передньої правої блок-фари, переднього правого підкрилка, переднього правого крила, двох подушок безпеки.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях ВАЗ та Мазда свідчать про те, що передньою лівою боковою частиною автомобіль ВАЗ контактував з передньою правою боковою частиною автомобіля Мазда.

Таким чином, розташування автомобілів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в протоколі огляду місця пригоди, в сукупності з поясненнями свідків, і зокрема свідка ОСОБА_6, який рухався зі ОСОБА_3 в одному напрямку та на момент дорожньо-транспортної пригоди вже стояв перед перехрестям на червоний сигнал світлофора, свідчать про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося, під час проїзду водієм автомобіля ВАЗ ОСОБА_3 регульованого перехрестя на заборонний (червоний) сигнал світлофора.

При цьому твердження ОСОБА_3 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася виключно через порушення водієм автомобіля Мазда ОСОБА_2 правил дорожнього руху, який, здійснюючи розворот чи поворот ліворуч із зустрічного напрямку руху, не надав йому перевагу в русі, оскільки він, розпочавши рух через перехрестя на зелений сигнал світлофора, завершував маневр, судом до уваги не приймаються, оскільки суперечать матеріалам справи в частині, що стосується обставин, які передували дорожньо-транспортній пригоді, її механізму та наслідків.

За таких обставин, вважаю, що наявні в справі докази у їх сукупності доводять недотримання ОСОБА_3 вимог п. 8.7.3 (е) ПДР України, який забороняє рух на червоний сигнал світлофора, і таке порушення знаходиться в причинному зв'язку з настанням даної ДТП, а тому ОСОБА_3 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведені дані про невідповідність висновків суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_3 фактичним обставинам справи, апеляційна скарга ОСОБА_2підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою слід визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з вимогами частин другої та четвертої ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення у справах, підвідомчих суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через шість місяців з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Оскільки правопорушення мало місце 18.09.2016 року, а постанова про закриття кримінального провадження прийнята 03 квітня 2017 року, то на момент розгляду справи в апеляційному суді, передбачені в ч. 4 ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, у зв'язку з чим провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і провадження у справі закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.