Справа № 206/3219/17
Провадження № 3/206/1178/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р.суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Кушнірчук Р.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції УПП у місті Дніпрі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Світанкова, 3/7, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2017 року о 01 годині 40 хвилини в м. Дніпрі по вул. Світанкова поблизу буд. 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz VITO, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер». Тест № 252, результат 1,60%.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, а саме п. 2.9 а) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, що він за кермом автомобіля не був, а автомобілем керувала його дівчина ОСОБА_2, якій він дозволив сісти за кермо, щоб доїхати додому. Коли вони заїхали у двір, він піднявся додому взяти документи від автомобіля, щоб надати їх дівчині для предявлення працівникам поліції. В момент коли він виходив з будинку, до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти тест на Драгер, на що він погодився.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засідання показали, що коли вони йшли по вулиці, то побачили автомобіль патрульної поліції з увімкненими маячками. Сам рух автомобіля правопорушника вони не бачили. Підійшовши до інспекторів поліції, останні запропонували їм бути свідками проходження водієм тесту на приладі «Драгер», на що водій погодився. Результат тесту показав 1,60%.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що в той вечір вона з ОСОБА_1 та товаришами грали в покер, всі випивали. ОСОБА_1 випив та попросив її сісти за кермо автомобіля, оскільки вона не вживала алкогольні напої, але посвідчення водія вона не має. В момент коли вона з ОСОБА_1 підїжджали до додому, їх зупинили працівники патрульної поліції. Зупинившись вона перелякалась та перелізла на заднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_1 пішов додому за документами на автомобіль.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вони ввечері з товаришами та ОСОБА_1 грали в покер та випивали. За кермо автомобіля сіла ОСОБА_2 та вони з ОСОБА_1, який був на підпитку, поїхали додому.

Свідок ОСОБА_6, який працює інспектором патрульної поліції та був присутній під час вищезазначених подій, в судовому засіданні пояснив, що зупинившись за автомобілем Mercedes-Benz VITO він бачив, як ОСОБА_1 вийшов з водійської двері та побіг до підїзду будинку. ОСОБА_1 затримав інший інспектор поліції. Відкривши задні пасажирські двері автомобіля, вони побачили там дівчину, яка пояснила що спала та нічого не бачила. Вона не казала працівникам поліції, що була за кермом автомобіля. Свідок ОСОБА_6 впевнений, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1

Вислухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, і надавши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи та отримані під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з місця оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, рапортом співробітника поліції ОСОБА_7 в якому викладено, що 27.05.2017 року о 01 годині 40 хвилин було зупинено автомобіль Mercedes-Benz VITO, водій якого намагався втекти, проте останній був затриманий працівниками поліції та пройшов тест на «Драгер».

Покази інспектора Пономаренка М.О. в судовому засіданні послідовні та повністю співпадають з тими обставинами, що були викладені в матеріалах адміністративного правопорушення та зафіксовані на відеозаписі з нагрудних камер інспекторів поліції.

Судом не приймаються до уваги покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6, оскільки в силу своїх приятельських відносин з правопорушником вони намагаються створити ОСОБА_1 алібі, щоб останній зміг уникнути адміністративної відповідальності.

Крім того, викладені ними обставини при наданні пояснень в судовому засіданні, окрім їх показів, нічим більше не підтверджуються, не узгоджуються з показами інших свідків та спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

До пояснень ОСОБА_1 в частині того, що він не був за кермом та побіг додому, щоб взяти документ для працівників поліції, суд відноситься критично, оскільки з наданого відеозапису вбачається, що працівник поліції наздогнав ОСОБА_1 у підїзді ще до того, як він зайшов у квартиру і останній не звертав уваги на необхідність потрапити до квартири, щоб взяти документи на автомобіль і пояснень (зауважень) з цього приводу у протоколі власноруч не зробив.

Також під час відеозапису ні ОСОБА_1 ні його дівчина ОСОБА_2, не наголошували на тому, що ОСОБА_1 не був за кермом, а також про те, що керувала автомобілем ОСОБА_2.

Такі пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 почали давати лише під час судового розгляду адміністративного матеріалу, що розцінюється судом, як бажання останнього уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення і є виключно обраною ним тактикою захисту в суді.

Приймаючи до уваги вищевикладене, та дослідивши матеріалі адміністративної справи № 206/3219/17 суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд враховує, що керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння є грубим і досить поширеним правопорушенням, ступінь вини правопорушника, його особистість, майновий стан та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, тому вважаю за можливе накладення штрафу на водія у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.

Штраф має бути сплачений порушником в установу банку України не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, яка стягує з правопорушника: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О.Кушнірчук