Справа № 525/694/17
Провадження №3/525/225/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2017 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріал, який надійшов від Управління превентивної діяльності ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, офіційно не працюючого (зі слів), ідентифікаційнийномер суду невідомий, до адміністративної відповідальності на протязі року не притягувався, -

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

15 червня 2017 року о 08 год. 50 хв. на автодорозі Харків Сімферополь Алушта Ялта водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки КРАЗ 260ДЦ-10-260 вантажний, державний номерний знак НОМЕР_1, з вираженими ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння та від продуття алкотестера відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 та 2,9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП визнав по суті частково і суду пояснив, що напередодні у вечірній час він трохи випив пива і ранком 15.06.2017 року їхав на автомобілі КРАЗ, був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його в тому, що нібито він має ознаки алкогольного спяніння, хоча на ранок він був тверезим і запаху спиртного в нього не було. Вказав, що працівники поліції вказали йому, які треба написати пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення, що він і зробив, при цьому, його в той день не відстороняли від керування автомобілем.

Не дивлячись на по суті часткове визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення від 15.06.2017 року серія БР №026211, де зазначені обставини вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вказано, що 15 червня 2017 року о 08 год. 50 хв. на автодорозі Харків Сімферополь Алушта Ялта водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки КРАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, з вираженими ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння та від продуття алкотестера відмовився в присутності свідків (а.с.3).

-письмовими поясненнями громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.06.2017 року про те, що 15.06.2017 року вони були присутні при складанні протоколу на ОСОБА_1, який керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння та в їх присутності відмовився від проходження медогляду на стан спяніння та продуття алкотестера (а.с.а.с.4,5);

-письмовими поясненнями інспектора поліції Люботинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 06.09.2017 року про те, що при складанні адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 останній не заперечував факту керування транспортним засобом після вживання алкоголю, про що вказав у протоколі про дане правопорушення (а.с.38).

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Другим реченням цієї статті визначено засоби, якими встановлюються ці дані, що можуть бути доказами по справі.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного спяніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Нацполіції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, має підстави вважати, що особа за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан спяніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентується обовязковість проведення огляду на стан спяніння лише у закладі охорони здоровя.

Аналіз наявних у справі доказів, а також зміст даних, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 від 15.06.2017 року свідчить про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення 15.06.2017 року водій ОСОБА_1 не заперечував обставин, які викладені уповноваженим інспектором поліції у протоколі, оскільки він власноручно (чого не заперечив в судовому засіданні) здійснив написи у протоколі про те, що у вечірній час він вживав пиво і зранку керував автомобілем, при цьому, відмовився від медичного огляду та від продуття пристрою драгер в присутності свідків. Будь-яких належних доказів тиску зі сторони працівників поліції на написання такого роду пояснень, ОСОБА_1 суду не надав, вказавши також і те, що він не оскаржував дій працівників поліції щодо складання відносно нього даного адміністративного протоколу. Відповідно, з огляду на викладене, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що працівники поліції змусили його зізнатися у керуванні автомобілем в стані спяніння та відмовитися від проходження огляду в установленому порядку, оцінюються судом як голослівні та такі, що не підтверджені належними доказами у справі.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, отримав у встановленому порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, наявність такої помякшуючої відповідальність обставини як вчинення правопорушення вперше, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи, що ОСОБА_1 в установленому порядку отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а позбавити такого право можливо лише особу, яка набула таке право, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 320 грн. належить стягнути з ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9,23,27,33,40-1,ч.1 ст.130, ст.ст.251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Хоролець