Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/237/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Пасічник Д. І.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3. на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому, що він 29.05.2017 року о 13.50 год. в СТ «Ятрань», Соколівської сільської ради, Кіровоградського району, Кіровоградської області, біля дачного будинку № 101, керував автомобілем «ЗИЛ-ММЗ 4502», державний номер НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю), згідно висновку медичного огляду № 216 від 29.05.2017 року, перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Таким чином, ОСОБА_3 порушив пункт 2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження по даній адміністративній справі за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що свою вину щодо порушення п.2.9 а ПДР за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та не визнає повністю.

Копію протоколу про адміністративне правопорушення від 29.05.2017 року серія АП2 №541383 про порушення ним п.2.9 а ПДР за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП йому не видавався на руки та не надсилався поштою.

З вказаним протоколом його не ознайомлювали, жодних пояснень він не писав та не підписувався ні в протоколі, ні в поясненнях на окремих аркушах. Крім того у вказаному протоколі відсутні прізвища ім'я та по батькові двох свідків та їх адреси перебування, а також не вірно вказано його місце народження.

В поясненнях на окремих аркушах двох свідків (а.с.4-5), з боку інспектора поліції ОСОБА_4, як ОСОБА_5, який підписався та зазначив чомусь ОСОБА_6, та ОСОБА_7, в поясненнях зазначених двох свідків відсутня інформація про запропонування йому інспекторами поліції пройти в їх присутності на місці події тест, тобто огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів шляхом продуття алкотестера Драгер, що є порушенням порядку проходження такого огляду визначений положеннями ст. 266 КУпАП.

Разом з цим, згідно п.5 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 р. №1376, протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 2), на якому поставлено відповідні серію та номер.

Однак бланк протоколу про адміністративне правопорушення від 29.05.2017 року серія АП2 №541383 відносно нього, не відповідає технічному опису бланка протоколу про адміністративне правопорушення, затвердженого вищевказаною Інструкцією.

Тобто інспектор поліції склав протокол про адміністративне правопорушення відносно нього на бланку, який не відповідає вимогам Інструкції №1376, а отже у даному випадку, протокол у відповідності до ст.251 КУпАП не являється допустимим доказом.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги на вказане порушення вимог закону допущене посадовими особами поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та виніс постанову, яка суперечить вимогам КУпАП.

Вказані порушення, як поліцейського так і суду першої інстанції вказують на обставини справи, що позбавили його належним чином реалізувати права, передбачені ст.268 КУпАП, та здійснити їх захист.

Допущене порушення вимог КУпАП є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження стосовно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В доповненні до апеляційної скарги від 19.09.2017 року, ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу задовольнити частково. Оскаржувану постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. Оскільки з моменту вчинення правопорушення минули строки накладення адміністративного стягнення передбачені ст.38 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.130 ч.1 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 1, 3 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 6 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби) ; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно ст.266 ч.2,3 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Пунктом 6 Розділу II Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп'яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що 29.05.2017 року, на час керування автомобілем він неперебував у стані алкогольного сп'яніння. Однак, при перевірці доводів ОСОБА_3, його пояснення в апеляційній інстанції не знайшли свого підтвердження.

Так, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами, які суд першої інстанції дослідив під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП № 541383 від 29.05.2017 року згідно якого о 13.50 год. 29.05.2017 року ОСОБА_3, в СТ «Ятрань», Соколівської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області, біля дачного будинку № 101, керував автомобілем «ЗИЛ-ММЗ 4502», державний номер НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю); висновком медичного огляду № 216 від 29.05.2017 року, згідно якого ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Інспектор поліції ОСОБА_4 в апеляційному суді пояснив, що 29.05.2017 року, він у складі екіпажу виїхав на виклик, що надійшов на лінію 102, про те, що у СТ «Соколівське» водій на автомобілі «ЗІЛ» керує автомобілем не зовсім адекватно. Прибувши не місце виклику виявили, що водій автомобіля «ЗІЛ» д.н.з НОМЕР_2, яким є ОСОБА_3, має ознаки алкогольного сп'яніння. На вимогу пройти огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці водій відмовився у присутності двох свідків. Проте, згодом погодився пройти огляд у медичному закладі. За результатом обстеження ОСОБА_3 знаходився у стані алкогольного сп'яніння, на підставі чого і був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пояснень наявних в матеріалах справи (а.с. 4,5,6), ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, були свідками того, як водій автомобіля «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_2 керував не зовсім адекватно. Біля дачної ділянки № 101 вони разом підійшли до вказаного автомобіля та зрозуміли, що водій вказаного автомобіля знаходиться у стані алкогольного сп'яніння, оскільки від нього відчувався сильний запах алкоголю, була хитка хода та нечітка мова. Після чого вони викликали поліцію та весь час до приїзду поліцейських знаходилися біля водія. На вимогу поліцейських водій, яким виявився ОСОБА_3 продути «Драгер» відмовився, однак згодом погодився пройти освідування. А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що у поясненнях свідків відсутня інформація, що йому було запропоновано на місці пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», є безпідставними.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП районний суд об'єктивно з'ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, оскільки керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, ОСОБА_3 надав до апеляційного суду письмові матеріали надані йому на його запит від 18.07.2017 року КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», які долучені до матеріалів справи, а саме:

-Копія направлення від 29.05.2017 року - згідно якого ОСОБА_3 направлений інспектором поліції ОСОБА_4 у медичний заклад;

-Копія АКТ №216 від 29.05.2017 року - згідно якого ОСОБА_3 має неохайний зовнішній вигляд, без взуття, без верхнього одягу, поведінка брутальна, кричить, лається, дезорієнтований, артеріальний тиск 140/90 мм.рт.ст., рухи не чіткі, хитається при ходьбі. Зі слів випив 3 л. горілки. Висновок ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, технічний засіб яким проведено обстеження «Алкотест 6510»ARAM №0036;

-Копія журналу від 29.05.2017 року реєстрації медичних оглядів, згідно якого ОСОБА_3 пройшов медичний огляд та отримав висновок, що засвідчено підписом;

-Копія технічного паспорту газоаналізатора ARAM «Алкотест 6510»;

-Копія висновку №216 від 29.05.2017 року щодо результату медичного обстеження, згідно якого ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп'яніння;

-Копія сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Зазначений у вищевказаному листі КЗ «Кіровоградського обласного наркологічного диспансеру» під № 6 - Свідоцтво про повірку газоаналізатору «Алкотест 6510» відсутнє. Разом з цим, відсутність вказаного свідоцтва, сумніву у достовірності висновку №216 від 29.05.2017 року щодо результату медичного обстеження у суду не викликає, а тому доводи апелянта про невідповідність газоаналізатору «Алкотест 6510», є припущенням та не підтверджується наданими доказами.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що надані апелянтом письмові докази, підтверджують факт перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння та спростовують його апеляційні доводи.

Крім того, під час складання протоколу працівниками поліції, присутність свідків та зазначення їх у протоколі у разі наявності висновку лікаря закладу охорони здоров'я не є обов'язковою. Тільки у разі огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або у разі відмови особи від підписання протоколу наявність, з зазначенням у протоколі двох свідків, є обов'язковою. А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з цього приводу є необґрунтованими.

Також, апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього на бланку, форма якого не відповідає тій, що передбачена інструкцією не відповідає вимогам розділу 2 п.5 Інструкції №1376, а тому вважає, що його слід визнати не допустимим доказом у справі.

Оскільки, відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376, Додаток 2 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (пункт 5 розділу ІІ) ТЕХНІЧНИЙ ОПИС бланка протоколу про адміністративне правопорушення, містить такі вимоги: Бланк протоколу про адміністративне правопорушення являє собою аркуш паперу розміром 210х297 мм (+-0,5 мм), масою 80 г/кв. м і складається з протоколу та копії. Протокол і копія надруковані на самокопіювальному папері з лицьового боку трьома фарбами способом офсетного друку. На бланку протоколу про адміністративне правопорушення нанесена лінія перфорації на відстані 20 мм від лівого краю. Серія протоколу складається із літеросполук, номер - із шестизначного цифрового показника, виконуються способом високого друку. Текстова частина надрукована фарбою зеленого кольору. Для захисту бланка використані малі елементи захисту: мікрошрифт у позитивному зображенні на протоколі і копії бланка; нерегулярна комп'ютерна фонова сітка для протоколу виконана блакитним кольором, для копії - жовтим кольором.

Як вбачається з долученого до справи адміністративного протоколу він повністю відповідає вказаним вимогам інструкції, та його складено поліцейським відповідно до вимог ст.ст. 254 і 256 КУпАП.

Крім того, посилання апелянта у апеляційній скарзі на постанови судів у справах про адміністративні правопорушення, як на джерело права, апеляційний суд вважає, що воно не відповідає вимогам Кодексу України про адміністративну відповідальність. Оскільки ст.2 КУпАП встановлено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Статтею 7 ч.ч.2,3 КУпАП, встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Тобто, застосування судового прецеденту, як джерела права, є недопустимим.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що за обставин, встановлених судом першої інстанції, 29.05.2017 року під час керування транспортним засобом, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП і це підтверджено доказами зібраними і долученими до матеріалів справи.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи належним чином врахував вимоги ст.ст. 33, 245, 280 КУпАП та призначив ОСОБА_3 фактично мінімальний вид та розмір адміністративного стягнення, який передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, врахувавши при цьому дані про його особу, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обставини правопорушення, характер і тяжкість вчиненого тощо.

А тому, з урахуванням вищезазначених обставин та особи правопорушника районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, що за вказаних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що мотивовано і обґрунтовано зазначив в постанові та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, апеляційним переглядом не встановлено.

За вказаних обставин апеляційний суд приходить до висновку, що посилання ОСОБА_3 на свою невинуватість у вчинені адміністративного правопорушення за обставин викладених в апеляції, є способом захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, а тому постанову суду першої інстанції залишає без змін..

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2017 року, стосовно ОСОБА_3, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Л.Я. Ткаченко