Провадження №: 3-в/752/33/17
ПОСТАНОВА

12.09.2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Рудик І.В., розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва Валігури Д.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

в провадженні судді Голосіївського районного суду міста Києва Валігури Д.М. перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

14.08.2017 року через канцелярію суду захисник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Валігури Д.М., в провадженні якого перебуває справа відносно ОСОБА_2, посилаючись на те, що 11.08.2017 року було подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки його підзахисний ОСОБА_2 проходив лікування у стаціонарному відділені Кагарлицької центральної районної лікарні та не має можливість з'явитись в судове засідання призначене на 14.08.2017 року, проте справа продовжувала розглядатись у його відсутність. Вказані обставини, на думку захисника ОСОБА_1 призвели до просушення вимог ст. 286 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_2 заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Вивчивши заяву про відвід та дослідивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Між тим, відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги вимоги Європейської конвенції з прав людини, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві ОСОБА_1 в якості підстави для відводу, фактично зводиться до незгоди заявника з перебігом судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення складеного стосовно ОСОБА_2, а тому, враховуючи, що жодного рішення суддею прийнято ще не було, доводи на які посилається захисник не є підставами для відводу судді, а тому подана заява про відвід задоволенню не підлягає.

Будь-яких інших доводів, які б викликали сумнів в об"єктивності та неупередженості судді Валігури Д.М. до суду не надано.

За таких обставин у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 251, 252, 279 КУпАП України, суд,-

п о с т а н о в и в :

у задоволені заяви захисника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва Валігури Д.М. - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Рудик І.В.