3/758/4282/17 Категорія 9
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Бородій В. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Подільського УП ГУНП України в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, студентки ІІ курсу факультету соціальних наук та соціальних технологій Національного університету «Києво-Могилянська академія», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 44 КпАПУкраїни, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 13 квітня 2017 року, о 18 годині 30 хвилин, за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, 9, ОСОБА_1 незаконно зберігала наркотичний засіб, а саме - канабіс, без мети збуту, в невеликих розмірах.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів справи.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1, остання свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає та пояснила, що вона разом зі своїми знайомими, 13.04.2017 року приблизно о 16.00 год. відпочивала на «Замковій горі». До них підійшли працівники поліції та побачили біля них пластикову пляшку, після чого почали поверхневий обшук. Вказує, що огляд та затримання відбулося з порушенням норм КУпАП та КПК України. Зокрема, їй не було пояснено причину огляду, не з'ясовано її вік, не роз'яснено її права. З боку працівників поліції було застосовано психологічний тиск, що виявилося у тому, що її змусили взяти пакет з речовиною рослинного походження, що знаходився на землі та трубку для куріння і покласти собі в рюкзак.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів у справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в частині 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, тобто, інспектора, який в даному випадку провів перевірку та склав Протокол.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 785785, пояснення ОСОБА_1, беручи до уваги ч.2 ст. 251 КУпАП, суд приходить до висновку, що орган Подільського УП ГУНП України в місті Києві не надав доказів, які спростовують твердження ОСОБА_1, а, отже, в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44 КУпАП не вбачається.

Суд також бере до уваги, що згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. А, отже, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги, відсутність достатніх доказів щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 КУпАП, суд прийшов до висновку, що адміністративна справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв»язку з невстановленням у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, п. 1 ч. 1 ст. 247, 287, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1, закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена у випадках передбачених ст.287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов»язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя В.М. Бородій