АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДМІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та адвоката Чібісової В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Як вбачається з постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 18.01.2017 о 17 год. 00 хв. керував автомобілем «Volkswagen Т4», державний номерний знак НОМЕР_2, та рухався по вул. Східна, 1 у с. Михайлівка-Рубежівка, Києво-Святошинський p-ну, Київської обл. з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення обличчя. Від проходження в установленому порядку медичного огляду, для визначення стану алкогольного сп'яніння у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із постановою Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на обґрунтування якої зазначає наступне.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося в с. Жуків Хутір Києво- Святошинського району Київської області, поблизу бази відпочинку ТОВ «Хороше озеро», що розташована по вулиці Пролетарській, 100, а не як зазначено у протоколі в с. Михайлівка- Рубежівка Київської області.

До того ж, як стверджує апелянт за кермом автомобіля він не перебував та транспортним засобом не керував, а лише перебував на пасажирському сидінні автомобіля «Volkswagen» про що можуть підтвердити свідки, які перебували в тому ж автомобілі.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено від якого огляду на стан стан сп'яніння ОСОБА_3 відмовився: на місці із застосуванням технічних приладів чи у закладі охорони здоров'я, у який спосіб він відмовився, оскільки огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проводиться з використання спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

До того ж, свідки, які зазначені у протоколі прибули на місце через півтори години, а не як це зазначено у протоколі о 17 год. 30 хв. А їх пояснення в матеріалах справи фактично відсутні, містяться лише виготовлені бланки «пояснень свідків» про те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, але від якого саме огляду не вказано.

На цих підставах апелянт просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника Чібісову В.В., свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку, що постанова Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, при винесенні постанови від 21 лютого 2017 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив усіх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_3 до відповідальності, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, яких він не мав можливості надати, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Так, притягуючи ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, однак чим доводиться сам факт того, що водій керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та, що він відмовився від проходження медичного огляду, суд в постанові не вказав. А посилання суду на свідків є голослівним, оскільки ці пояснення по своїй суті не є поясненнями свідків події, а є пояснення самого поліцейського наперед складеними у формі бланку, тотожні одне одному. При цьому, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є свідками в розумінні вимог ст.272 КУпАП, оскільки їм не відомі дані, що підлягають встановленню по даній справі. Адже, як пояснив ОСОБА_3 в апеляційному засіданні, та це і нічим не спростовано, а навпаки підтверджується свідченнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вони не були присутні ні під час складання протоколу ні під час відмови ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

В апеляційному засіданні ОСОБА_3 також надав пояснення, які нічим не спростовуються, що 18 січня 2017 року об 17 год.00 хв. він знаходився в автомобілі «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 на пасажирському місці і в той момент, коли транспортний засіб, взагалі не рухався до нього підійшли працівники патрульної поліції та почали складати на нього протокол за керування транспортним засобом у нетверезому стані, не зважаючи на те, що автомобіль в якому перебував ОСОБА_3 йому не належав і за кермом якого він не перебував. На цьому ґрунті несправедливості з боку працівників поліції, як вважає ОСОБА_3, у нього виник конфлікт з ними, та поліцейські застосували до нього наручники.

Крім ОСОБА_3, в даному автомобілі знаходився власник даного т/з, ОСОБА_6, який ним же і керував, про що свідчить технічний паспорт т/з, а не як зазначено у протоколі ОСОБА_9, Проте, ні у власника даного т/з, ні у свідків не були відібранні пояснення та не приєднані до матеріалів справи та не складався жоден протокол, відносно них.

В апеляційне засідання було викликано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для підтвердження тих пояснень що містяться в апеляційній скарзі. Так, свідок ОСОБА_5 пояснив, що він перебував пасажиром в автомобілі «Фольксваген», д/н НОМЕР_1, за кермом цього автомобіля перебував ОСОБА_6 Пропозиції ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан сп'яніння при ньому не було. Через деякий проміжок часу під'їхали похилого віку чоловік і дружина та поставили якісь підписи на вимогу працівників поліції, однак в їх присутності, як свідків, ОСОБА_3 нічого не пропонували.

Свідок ОСОБА_6 повідомив, що все це відбувалося неподалік турбази «Хороше озеро» села Жуків Хутір Києво-Святошинського району. Він перебував за кермом автомобіля «Фольксваген», д/н НОМЕР_1, що йому і належить, однак працівники поліції до них підійшли на той момент коли автомобіль не рухався, а стояв на стоянці, яка належить турбазі, та з невідомих причин почали вимагати документи у ОСОБА_3 та складати на нього протокол. На момент складання протоколу свідків не було та пропозиції пройти медичний огляд від працівників поліції він не чув.

Слід також зазначити, що розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп'яніння, суд залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні: направлення ОСОБА_3 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт про його відмову від огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також рапорт поліцейського, який складав протокол щодо обставин зупинки транспортного засобу.

Крім того, у своїй постанові суд першої інстанції послався також на пояснення свідків, однак ці пояснення не можна брати до уваги, так як, вони викликають сумніви щодо їх об'єктивності та неупередженості, оскільки, як стверджував сам апелянт, та що нічим не спростовано, свідки були викликані поліцейськими та які приїхали значно пізніше а ніж складений сам протокол, що дає підстави вважати, що це не були сторонні та незацікавлені особи, а особи, які співпрацюють з поліцейськими. Крім того, пояснення були заповнені поліцейськими на завідомого заготовлених бланках, в які було внесено відповідну інформацію, а свідки лише поставили свій підпис.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП із закриттям провадження у справі відносно нього на підставі ст. 247 КУпАП, а матеріали справи направити до Київської місцевої прокуратури № 8 для перевірки факту законності складення протоколу стосовно ОСОБА_3 та участі свідків у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 направити до Київської місцевої прокуратури № 8 для проведення перевірки та вжиття необхідних заходів.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справи № 33/796/862/2017

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Ясельський М.О.