Справа № 742/2272/17 Головуючий у 1 інстанції Коваленко А. В.
Провадження № 33/795/400/2017
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 320 грн.

Місцевим судом встановлено, що 26 липня 2017 року, о 07 год. 10 хв., по вул. Сагайдачного у м. Прилуки, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Ауді 100», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння; від проходження огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Послався на порушення місцевим судом норм закону, оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Наслідком цього справа була розглянута у його відсутності. Крім того, вказав на допущені порушення під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Так, йому не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки, а запропоновано пройти огляд саме у медичному закладі. Також вказав, що судовий розгляд було проведено однобічно, оскільки в основу рішення були покладені лише покази свідка ОСОБА_3 Крім того, послався на неналежність такого доказу, як відеофіксація правопорушення.

Дослідивши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №011602 від 26.07.2017 року, ОСОБА_2, 26 липня 2017 року, о 07 год. 10 хв., по вул. Сагайдачного у м. Прилуки, керував автомобілем марки «Ауді 100», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння; від проходження огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_2 від огляду на виявлення стану наркотичного сп'яніння підтверджується показами свідка ОСОБА_4, даними ним у судовому засіданні місцевого суду, згідно яких водій ОСОБА_2 в його присутності та медичної сестри, відмовився пройти огляд на стан наркотичного спяніння. Також в його присутності ОСОБА_2 відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, із дослідженого в судовому засіданні місцевого суду диску з відеозаписом, наданим працівниками поліції, вбачається, що ОСОБА_2 дійсно керував автомобілем «Ауді 100» та був зупинений працівниками поліції. На прохання проїхати до лікарні на обстеження погодився добровільно. В наркологічному диспансері відмовився проходити обстеження на стан наркологічного спяніння у присутності двох понятих.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоровя.

За таких підстав, доводи апелянта про те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння саме на місці зупинки не ґрунтуються на законі, оскільки дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан спяніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоровя.

А тому, працівники поліції обґрунтовано запропонували ОСОБА_2 пройти медичний огляд на виявлення ознак наркотичного спяніння саме у закладі охорони здоровя, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, як вже було зазначено вище, ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність не лише за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

У даному випадку має місце саме відмова водія ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, тобто в його діях наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку, що вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Посилання ОСОБА_2 на порушення його процесуальних прав, через неповідомленням його, у встановленому законом порядку, про час, місце та результати розгляду справи, а також розгляд справи без його участі, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, адресу місця проживання ОСОБА_2 було записано з його слів «м. Прилуки, Чернігівської області, пров. Пирятинський, буд.1» (а.с.2).

Будь-які посилання на іншу адресу, за якою може проживати (тимчасово перебувати) ОСОБА_2, відсутні як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в матеріалах справи.

Крім того, частиною 2 ст.268 КУпАП передбачено вичерпний перелік статей Кодексу, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.

З аналізу вказаної норми закону слідує, що участь особи під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є обовязковою.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_2 слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому місцевим судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5