АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1961/2017 Суддя у першій інстанції: Шевчук А.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Новицької С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Новицької С.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 08 червня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працює на посаді водія в службі підстанцій ПрАТ "Київобленерго", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 08 червня 2017 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою з ОСОБА_3 стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320, 00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат Новицька С.В. в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову Оболонського районного суду міста Києва від 08 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. та позбавлення права користування транспортним засобом строком на 1 рік, - скасувати, та закрити справу на підставі ст. ст. 38, 247 КУпАП.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що постанова Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, у оскаржуваній постанові суд посилається на строки розгляду справи і ст. 38 КУпАП, та розцінює неявку в судове засідання 08 червня 2017 року ОСОБА_3 як намір уникнути відповідальності за скаоєне та розглянув адміністративний матеріал по наявним у справі доказам. Суд не прийняв до уваги заперечення захисника ОСОБА_3, яка зазначила що останній перебуває на лікарняному в умовах стаціонару.

Крім того, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений незаконно. Саме перебування автомобіля ОСОБА_3 на цілодобовій автостоянці, не свідчить про те, що ОСОБА_3 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і був учасником дорожнього руху, суд не правильно застосував норму матеріального права ч. 1 ст. 130 КУпАП, не з'ясувавши чи був ОСОБА_3 учасником дорожнього руху і чи здійснював він керуванням автомобілем.

Також апелянт зазначає, що на виклик ОСОБА_3 про угон автомобіля з'явився патруль 5 роти УПП в м. Києві, який не мав спеціальних технічних засобів дозволенних до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, передбачених п. 3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затверджених Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року.

Крім цього, апелянт вказує, що постанову суду отримали під розписку 20 червня 2017 року, та було подано апеляційну скаргу не у строк десять днів з дня винесення постанови не з вини сторони правопорушника.

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 08 червня 2017 року, оскільки копію постанови отримав 20.06.2017 року.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката НовицькоїС.В. в інтересах ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 08.06.2016 року необхідно задовольнити, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника НовицькоїС.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_3 11 березня 2017 року об 11 год. 30 хв., по Петропавлівській площі, 11-А у м. Києві керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Таким чином ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновкам, суд апеляційної інстанції погоджується.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, що 11 листопада 2017 року об 11 год. 30 хв. він не керував автомобілем «Volkswagen»,д.н.з. НОМЕР_1, по Петропавлівській площі 11-А, в м. Києві, так як він приїхав на Куренівський ринок не один, а з приятелем, який був за кермом, та собакою породи німецька вівчарка з метою купівлі ліків. Перебуваючи на ринку, ОСОБА_3 посварився з товаришем, з яким приїхав і який паркував його автомобіль. Не знайшовши свого автомобіля поблизу ринка ОСОБА_3 викликав поліцію, заявивши про угон автомобіля. Його автомобіль було знайдено працівниками поліції на автостоянці за адресою м. Київ Петропавлівська площа, 11-А. Від стресу він перебував у схвильованому стані та прийняв ліки. На думку патруля ДПС він необґрунтовано викликав працівників поліції, та в них виник конфлікт з працівником поліції, які в подальшому склали на нього протокол.

В той же час, як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, (а.с. 2-3), які стали свідками того, як водій автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1, за адресою м.Київ площа Петропавлівська 11-А, здійснив зупинку на тротуарі та вийшов з нього, при цьому мав ознаки алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка не відповідала обстановці. Після чого інспектор поліції водію ОСОБА_3 запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, останній відмовився у їх присутності.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3, (а.с. 4) 11.03.2017 року о 11 год. 30 хв. він поставив машину «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою Петропавлівська 11-А, після чого до нього підійшли працівники поліції.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3 надані під час апеляційного розгляду про те, що він не керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1, а лише знаходився біля автомобіля коли його знайшли, суд вважає надуманими та не підтвердженими жодними доказами.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинами справи та суд апеляційної інстанції оцінює їх критично та вважає їх неправдивими, даними з наміром уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без виклику свідків, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статтей 272, 278-279 КУпАП не передбачено обов'язкової участі свідків при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

Що стосуються доводів апелянта, що на виклик ОСОБА_3 про угон автомобіля з'явився патруль 5 роти УПП в м. Києві, який не мав спеціальних технічних засобів дозволенних до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, передбачених п. 3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затверджених Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року, то вони є голослівними, та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, доводи апелянта про те, що в оскаржуваній постанові суд посилається на строки розгляду справи і ст. 38 КУпАП, та розцінює неявку в судове засідання 08 червня 2017 року ОСОБА_3 як намір уникнути відповідальності та розглянув адміністративний матеріал по наявним у справі доказам, та не прийняв до уваги заперечення захисника ОСОБА_3, яка зазначила що останній перебуває на лікарняному в умовах стаціонару.

Так, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 01 червня 2017 року було задоволено клопотанням захисника ОСОБА_3-Новицької С.В., та відкладено судове засідання для виклику свідків на 08 червня 2017 року, про що останні були повідомленні, як зазначає сам апелянт, що на дату судового розгляду 08 червня 2017 року, в них не було документів на підтвердження того що ОСОБА_3 перебував на стаціонарі, тому враховуючи строки передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції законно розглянув справу у відсутність ОСОБА_3

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у постанові та були підставою для її скасування або зміни, апелянтомне наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин постанова Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_3 - Новицької С.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Новицької С.В. в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич