АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7973/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 33/789/256/17 Доповідач - Стадник О.Б.
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Стадник О.Б. з участю: захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах потерпілої ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 червня 2017 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 26 червня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, 26 червня 2017 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, вчинив насильство в сім'ї відноcно своєї матері ОСОБА_2, під час якого чинив на неї моральний та психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах потерпілої ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Тернопільського міськрайонного суду скасувати та прийняту нову постанову, якою зобов'язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області внести заяву ОСОБА_2 від 26 червня 2017 року про правопорушення ОСОБА_3 до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за поданою заявою. Судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що 26 червня 2017 року мало місце звернення потерпілої ОСОБА_2 до органу національної поліції про побиття, погрози та спроби її вбивства, ОСОБА_3 Тобто вчинення кримінального правопорушення. Проте, патрульними поліції, що прибули на місце події за викликом, було не вірно описано причину виклику та застосовано неналежну кваліфікацію, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає дійсності. Дії ОСОБА_3 стосовно його матері ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125, ст. 129 КК України. Раніше, вироком Тернопільського міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року ОСОБА_3 уже був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1, який просить задовольнити подану апеляцію, прийняти нову постанову, якою зобов'язати ГУНП в Тернопільській області внести заяву ОСОБА_2 від 26 червня 2017 року про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за поданою заявою, перевіривши доводи апеляційної скарги приходжу до висновку, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав.

Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 розглянуто судом 26 червня 2017 року у відсутності потерпілої ОСОБА_2, захисник ОСОБА_1 отримав копію постанови суду 17 липня 2017 року, апеляційну скаргу подав 24 липня 2017 року, тому відповідно до ст. 289 КУпАП строк на її оскарження не порушено і причин до його поновлення немає.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення від 26 червня 2017 року серії АА № 652047, згідно з яким інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Тернопіль ДПП зафіксовано факт вчинення ОСОБА_3 26 червня 2017 року близько 11 год. 00 хв. за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 насильства в сім'ї відноcно своєї матері ОСОБА_2 під час якого він чинив на неї моральний та психологічний тиск, погрожував фізичною розправою.

Протокол складений відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП і є належним доказом у справі. ОСОБА_3 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення відмовився, зауважень щодо його змісту не подавав.

Вина ОСОБА_3 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні заявою ОСОБА_2 від 26 червня 2017 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26.06.2017 року, в яких вона повідомила, що ОСОБА_3 вчинив насильство в сім'ї стосовно неї, погрожує їй застосуванням фізичної сили, висловлювався нецензурною лайкою в її сторону.

Згідно з рапортом інспектора роти № 3 лейтенанта УПП в м. Тернополі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 26 червня 2017 року близько 11 год. 40 хв. під час денного патрулювання екіпажем № 109 у складі ОСОБА_4 і ОСОБА_5, їм надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що її син перебуває у нетверезому стані та вчиняє сварку. Прибувши за вказаною адресою було встановлено в заявниці, що її син ОСОБА_3 по місцю постійного проживання, перебуваючи в нетверезому стані, постійно погрожує їй фізичною розправою, нецензурно виражається в її сторону, чинить психологічний тиск щодо неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї - тягнуть за собою громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Таким чином, в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення психологічного насильства у сім'ї.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому підстав для скасування судового рішення немає.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, скасувати постанову та закрити провадження у справі, скасувати постанову та прийняти нову постанову, змінити постанову. Статтею 294 КУпАП не передбачено прийняття постанови про зобов'язання ГУНП в Тернопільській області внести заяву про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за поданою заявою, як про це просить захисник ОСОБА_1 у апеляційній скарзі.

Підстав для скасування судового рішення під час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 червня 2017 року щодо ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6