Справа № 363/4198/17 Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 33/780/1113/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 178 22.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Орел А.І., при секретарі Шийці Ю.В. з участю потерпілої ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2017 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 154 КУпАП щодо ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 30.09.2017 року близько 17 години 20 хвилин гр. ОСОБА_3 за адресою: м. Вишгород, вул. Кургузова, 11-А, підїзду №2, не забезпечив належний вигул собаки на призвістко «Боб», яка йому належить, що призвело заподіянню шкоди здоровю людини.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 154 КУпАП щодо ОСОБА_3 закрито з тих мотивів, щоОСОБА_3 не є субєктом вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки не є власником собаки.

На дану постанову потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що її як потерпілу не було повідомлено про розгляд справи та не було залучено до розгляду справи. Судом не було взято до уваги пояснення ОСОБА_3 про те, що саме він вигулював собаку та не допитано свідків по справі.

Заслухавши потерпілу ОСОБА_2, пояснення свідка ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, прихожу до наступних висновків.

Враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_2 не була присутньою під час розгляду справи щодо ОСОБА_3 в суді першої інстанції, про оскаржувану постанову їй стало відомо лише 09.11.2017 року, про що свідчать матеріали справи, тому строк апеляційного оскарження постанови їй слід поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цих вимог закону при прийняті рішення щодо ОСОБА_3 судом дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, пославшись при цьому на те, що він не є субєктом вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки не є власником собаки.

Проте, даний висновок суду зроблений без належного аналізу зібраних у справі доказів, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наступним.

За ч. 2 ст. 154 КУпАП, відповідальність настає за тримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами та за вигулювання собак без повідків і намордників, що спричинили заподіяння шкоди здоровю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», домашні тварини собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно розводяться та утримуються людиною в домашніх умовах з обмеженням природної волі домашніх тварин, що виключає їх вільне переміщення за межами квартири, подвіря окремого будинку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особи, які утримують домашніх тварин, мають право зявлятися з ними поза місцями їх постійного утримання та зобовязані забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. Дозволяється утримувати домашніх тварин у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на привязі або без неї.

Відповідно до п-п. «в» п. 3. п-п. «г» п. 6 Правил тримання собак, котів та хижих тварин у населених пунктах, передбачено обовязок забезпечення утримання собак у населених пунктах у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні), на привязі або без неї. Власники собак зобовязанні тримати сторожових собак на привязі лише в закритих дворах, що виключають можливість втечі.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Цивільного кодексу України, тварини є особливим обєктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Протокол про адміністративне правопорушення було складено щодо ОСОБА_3 як на одного із подружжя, які мають спільну власність та несуть солідарну відповідальність. Саме ОСОБА_3 не забезпечив належний вигул собаки, що призвело заподіянню шкоди здоровю людини.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при складенні протоколу ОСОБА_3 ознайомився з його змістом, поставив свій підпис та надав пояснення на окремому аркуші, зазначивши що шкоду спричинила його собака.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, оскільки він30.09.2017 року приблизно о 17 годині 20 хвилин за адресою: м. Вишгород, вул. Кургузова, 11-А, підїзду №2, не забезпечив належний вигул собаки на призвістко «Боб», що належить його родині, що призвело до заподіяння шкоди здоровю людини.

Ці обставини встановлені на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_3, пояснень при розгляді апеляційної скарги свідка ОСОБА_1

Зокрема, свідок ОСОБА_1 пояснила, що восени, наприкінці вересня цього року, вона з товаришем підїхала до будинку. Вона тримала двері підїзду, а ОСОБА_2 в цей час зі своєю маленькою собакою на поводку, виходила з підїзду. Вони навіть не встигли поговорити, як з підїзду вискочила собака на прізвисько Боб сусіда з другого поверху. Ця собака дуже активна, вона була без поводка та без намордника. Ця собака кинулася на собаку ОСОБА_2. ОСОБА_2 вихопила свою собаку та взяла її на руки. Боб пригав на ОСОБА_2, яка тримала свою собаку. Боба відганяв її товариш, але не зміг відігнати, тому вони всі разом зайшли до підїзду. В підїзді зустріли хазяїна собаки Боб, який сказав, що нема чого заводити дебільних собак і пішов з поводком собаки на двір. Вона вважала, що собака Боб порвала собаку ОСОБА_2, бо було багато крові. Однак ввечері ОСОБА_2 показала їй свої покусані руки.

Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_2 та мед документації на її імя, виявлені ушкодження 5 саден, що мають ознаки вкушених. Описані ушкодження утворилися внаслідок однократної дії зубів тварини, не виключається собаки. За давністю утворення можуть відповідати 30.09.2017 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, апеляційна скарга потерпілої підлягає до задоволення, а постанова підлягає скасуванню з винесенням нової постанови.

Враховуючи фактичні обставини справи, дані про особу яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки, що настали, прихожу до висновку про необхідність призначення стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 154 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити потерпілій ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2017 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2017 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 154 КУпАП щодо ОСОБА_3 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч. 2 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 5 (пяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят пять гривень 00 копійок) гривень з конфіскацією собаки на призвістко «Боб».

СУДДЯ