Справа № 344/9522/17
Провадження № 33/779/375/2017
Категорія ст. ч.1 ст.164 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката Савчук М.І.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення., -

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 21 липня 2017 року о 10 год. 45 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 64, здійснював проведення господарської діяльності з перевезення пасажирів, автомобілем таксі марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 без державної реєстрації та державної ліцензії на даний вид діяльності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з мотивів грубого порушення норм процесуального права судом першої інстанції та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи

Суддя суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, послався як на докази вчинення ним адміністративного правопорушення на протокол та фотознімок, доданий до нього та іншими матеріалами справи. Вважає, що даний перелік документів не є достатнім для доведення його винуватості поза всяким розумним сумнівом.

Звертає увагу на те, що в протоколі не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином він здійснював господарську діяльність, де кому та коли надавав послуги перевезення.

Крім того, відсутня інформація про самостійність, регулярність та тривалість його діяльності, отримання від такої діяльності прибутку.

Також немає посилання на норму спеціального закону, який регламентує ту чи іншу діяльність, яка потребує ліцензування або державну реєстрацію суб'єкта господарювання.

Відсутні будь-які пояснення понятих та очевидців з приводу здійснення ним господарської діяльності.

Крім того, в протоколі зазначено у якості свідків одні особу, місце проживання яких вказано: вул.Тополина, 3 м.Івано-Франківськ. Відповідно до даних цього ж протоколу вказана адреса є юридичною адресою Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області,тобто органу, уповноважений працівник якого складав відповідний протокол.

За таких обставин будь-які свідчення цих осіб не можуть бути прийняті при судовому розгляді вказаного протоколу, оскільки неможливо визнати такі пояснення безсторонніми та такими, що дають незацікавлені особи.

Просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника адвоката Савчук М.І., які підтримали вимоги апеляційної скарги і просили задовольнити її, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

На підставі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її у точній відповідності із законом.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи,зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 , крім повного визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, доводиться :

протоколом про адміністративне правопорушення № 0005011 від 21.07.2017 року та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 0005011 від 21.07.2017 року ОСОБА_2 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення 1-го пасажира автомобілем таксі марки Daewoo Lanos н.з. СЕ6438 ВА без державної реєстрації та ліцензії на вид діяльності.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення повністю визнав і не спростовував факт господарської діяльності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право не визнавати вину у вчиненні адміністративного правопорушення та у відповідності до вимог ст.268 КУпАП давати пояснення та подавати докази, які спростовують викладені в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності обставини , вчиненого правопорушення.

Відповідно до принципу диспозитивності, кожна із сторін є вільною у використанні своїх матеріальних та процесуальних прав у межах та у спосіб, передбачених законом.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, які мають істотне значення для правильного, об'єктивного та справедливого розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував, що повністю визнавав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення в суді першої інстанції, оскільки розраховував на те, що відповідальність за вчинення правопорушення буде незначною. Стверджував, що господарською діяльністю не займався, а знак «таксі» купив та встановив на даху автомобіля, оскільки в майбутньому, після відповідної реєстрації, хотів надавати послуги населенню щодо перевезення транспортним засобом.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані доводи, щодо незгоди з даними протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вперше висловив тільки в апеляційній скарзі, що свідчить про непослідовність таких пояснень і знижує довіру до них.

За змістом ч.1 ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність за даною нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом ( крім випадків застосування принципу мовчазної згоди ).

Зокрема, відповідно до вимог ст. 58 ГКУ суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст.128 ГКУ громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про відсутність в протоколі конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений у зв'язку з безпосереднім виявленням факту здійснення ОСОБА_2 господарської діяльності щодо перевезення пасажирів без державної реєстрації та державної ліцензії на даний вид діяльності з використанням автомобіля НОМЕР_2, який належить йому на праві власності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про незаконність постанови суду першої інстанції, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Вважаю, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П.Васильєв