Номер провадження: 33/785/1636/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гончаров О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Гончаров О.О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з вказаної постанови,

ОСОБА_3, 31.08.1972 року

народження, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, 19.08.2017 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем «Фольксваген», держномер ВН3488СВ, по вул. Валентини Терешкової в м. Одеса, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода. Внаслідок чого скоїв ДТП та з місця пригоди зник. Від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі та на приладі «Драгер» відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».

За змістом апеляційної скарги адвокат ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КК України. В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_2 посилається на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при розгляді справи судом було порушено вимоги матеріального та процесуального закону. При цьому стверджує, що ОСОБА_3 керував автомобілем у тверезому стані та з дотриманням правил дорожнього руху, відтак огляду на стан спяніння не підлягав, але працівники поліції безпричинно зупинили його і за відсутності жодних підстав вимагали від нього пройти огляд на стан алкогольного спяніння. Акцентує увагу на тому, що в дійсності ОСОБА_3 був згідний пройти огляд на місці за умови предявлення йому свідоцтва про державну реєстрацію та повірку технічного засобу, яким його хотіли оглядати, але на його вимогу працівники поліції показати відповідні документи відмовилися. На думку апелянта, суд дав неправильну оцінку дослідженим доказам і зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги адвоката ОСОБА_2 з посиланням на зазначені у ній доводи, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, у тому числі шляхом допиту апелянта, свідка та дослідження інших доказів, вважаю що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом цього закону до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Такий порядок визначений ст.266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Постанова).

Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого спяніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно ж з п.1.2. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.09.2009 року №400/666, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану, якими відповідно до п.1.3. цієї Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Підставою для огляду на стан спяніння, відповідно п.2.1. Інструкції, є лише наявність цих ознак.

Тобто, відсутність вказаних ознак не дає підстав для огляду водія на стан спяніння, а ознаки, які не установлені МОЗ і МВС, не можуть бути підставами вважати, що особа перебуває в стані спяніння.

Крім того, пунктами 2.1. 2.6. зазначеної Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених у пункті 1.3. уповноважена особа Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п.2.1.), і які мають свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку (п.2.3.). Огляд здійснюється уповноваженими особами Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС, які мають спеціальні звання та пройшли відповідну підготовку (п.2.2.). Огляд проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (2.4.). Перед проведення огляду на стан спяніння уповноважена особа інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку (п.2.5.). Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (п.2.6.).

Те, що огляд водія проводиться безпосередньо працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів, передбачено й ст.266 КУпАП та зазначеною Постановою Кабінету Міністрів України.

Огляд же особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним (ч.5 цієї статті).

Проте зазначені вимоги законодавства працівниками поліції які зупинили ОСОБА_3, пропонували йому пройти огляд на стан спяніння та склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, дотримані не були.

Як вибачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому відсутні будь-які відомості про спеціальний технічний засіб „Драгер (відомості про його реєстрацію та повірку), як не зазначено медичного закладу, якому надано право проведення такого огляду і у якому водієві пропонувалося пройти цей огляд (п.1.7. вказаної Інструкції).

Свідок ОСОБА_4 (якого було залучено у якості свідка відмови водія від проходження огляду) підтвердив в суді, що чув як ОСОБА_3 просив у поліцейських сертифікат на технічний засіб, а ОСОБА_3 повідомив суду, що сертифікат йому в руки не давали.

Отже зазначені пояснення ОСОБА_3 щодо пропозиції пройти огляд з використанням спеціального технічного засобу „Драгер без предявлення на його вимогу свідоцтва про реєстрацію та повірку спеціального технічного, в сукупності дають підстави для обґрунтованих сумнівів у тому, що у працівників поліції були підстави для його огляду.

Наведене свідчить про те, що працівники поліції під час зупинки, пропозиції пройти огляд на стан алкогольного спяніння та при порушенні щодо ОСОБА_3 провадження у справі про адміністративне правопорушення діяли не у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, тому протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний допустимим доказом.

Суд же на вказані порушення вимог закону при розгляді справи уваги не звернув, що призвело до неправильної оцінки досліджених доказів та прийняття ним помилкового рішення.

За таких обставин та за відсутності у справі будь-яких інших достовірних і достатніх доказів на спростування сумнівів щодо наявності у працівників поліції підстав для огляду ОСОБА_3 викликає сумніви і доведеність його вини у вчиненні правопорушення. А відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням зазначеного та виходячи з вимог ч.1 п.1 ст.247 КУпАП вважаю, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а порушене щодо ОСОБА_3 провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутності в його діях складу правопорушення.

Керуючись п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_5