Справа № 461/7664/17 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/783/1506/17 Доповідач: Макойда З. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Львів

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Макойда З.М., з участю представника Львівської митниці ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Львівської митниці ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2017 року, -

в с т а н о в и в :

цією постановою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 483МК України закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений, відповідно до протоколу №5035/20900/17 від 27.09.2017 року транспортний засіб марки «AUDI A6», реєстраційний номер KTA19470, VIN: WAUZZZ4B42N071976, а також вилучені документи свідоцтво про реєстрацію т/з на території РП серії DR/BAI № 0041502, контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» та «червоному коридору» , PELNOMOCNICTWO A NR 0915/2017 повернуто ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник Львівської митниці ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2017 року та постановити нову постанову, якою визнати олійника О.І. винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти на нього стягнення передбачене даною статтею в повному обсязі, а також стягнути витрати за зберігання товару на складі митниці вилученого протоколом про порушення митних правил № 5035/20900/17. Мотивує це тим, що висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим, а сама постанова судді незаконна. Зазначає, що постанова судді не спрямована на попередження подібних правопорушень, а навпаки сприяє їх вчиненню в майбутньому та породжує почуття безвідповідальності за вчинене.

Заслухавши доповідь судді, виступ представника Львівської митниці ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу представника Львівської митниці ОСОБА_2, перевіривши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга представника Львівської митниці ОСОБА_2 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Як встановлено Митним кодексом України до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, притягуються особи, які здійснили переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Вважаю, що суддею першої інстанції вірно зазначено, що під час розгляду справи не здобуто доказів наявності вини ОСОБА_3 у вчинені правопорушення, яке ставиться йому у вину.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що орган доходів і зборів стверджує, що надана ОСОБА_3 довіреність є підробленою. Проте працівниками митниці не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення ОСОБА_3 та справжності його підпису на цьому дорученні, чи відповідає це доручення законодавству ОСОБА_4.

При цьому вважаю, що суддя першої інстанції вірно врахував, що нотаріус завіряє лише справжність підпису довірителя та участь ОСОБА_3 при цьому є необов'язкова.

У матеріалах справи відсутній документ компетентного органу ОСОБА_4 або України, який би встановив, що вказане вище доручення є підробленим, а відтак, хто є винним у цій підробці. Наявну в матеріалах справи відповідь від нотаріуса суддя першої інстанції правильно вважає неналежним доказом, оскільки така відповідь надана через електронну пошту. При цьому, в наданій відповіді відсутня сканкопія печатки нотаріуса та не доведено, що саме ця електронна скринька є офіційною електронною поштою нотаріуса Kancelaria Notarialna Aneta Magda-Zielecka, Agnieszka Kaczmarczyk s.c.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє (стаття 239 Цивільного кодексу України) .

Відповідно до частини першої та абзацу першого і другого частини третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обовязки лише для особи, яка його вчинила.

Статтею 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися також на акті органу юридичної особи.

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно із статтею 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, форма довіреності може бути звичайною письмовою або письмовою нотаріальною. Нотаріально посвідчена довіреність вимагається на вчинення правочину, який потребує нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом або домовленістю сторін.

Крім цього, законодавством України, а саме ч. 4 ст. 250 ЦК України, передбачена лише відповідальність представника перед особою, яка видала довіреність.

Вважаю, що враховуючи визначення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у якому, зокрема, вживається термін приховування, а також подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, конструкція вказаної норми передбачає наявність вини у формі умислу, наявність якого в даному конкретному випадку в діях ОСОБА_3 не тільки не доведена, а й взагалі не досліджувалася на митними органами.

Таким чином, дії ОСОБА_3 не містять складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, вважаю, що постанова судді Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2017 року є законна, обґрунтована та винесена у відповідності до вимог законодавства, і підстав для її скасування чи зміни немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Львівської митниці ОСОБА_2 залишити без задовольнення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2017 року, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 483МК України закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення без змін.

Постанова є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_5