Справа № 462/4055/17 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/783/1270/17 Доповідач: Танечник І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Танечник І.І., з участю прокурора Бриндак М.Т. , гр-ки ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 05 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1,

встановив:

ОСОБА_1 притягалась до адміністративної відповідальності за те, що вона, будучи заступником керівника апарату Франківського районного суду міста Львова відповідно до наказу №272-к від 21 вересня 2010 року, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб»єктом відповідальності за правопорушення, пов»язане з корупцією, в порушення ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» абзац 3 пункт 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, а саме: 11 листопада 2016 року о 16 год. 21 хв. подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну декларацію за 2015 рік, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою судді Залізничного районного суду м.Львова від 05 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 320 гривень.

На дану постанову судді гр-ка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та провадження у справі закрити у зв»язку з відсутністю в її діях складу адмінправопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що місцевий суд не з»ясував суттєвих обставин справи, зокрема, що в її діях відсутній такий обов»язковий елемент адміністративного правопорушення, як суб»єктивна сторона, оскільки 21.03.2016р. у встановленому порядку за місцем праці нею було подано декларацію про майно, доходи, витрати і зобов»язання фінансового характеру за 2015 рік в паперовому вигляді відповідно до Закону України «Про запобіганні і протидії корупції», що свідчить про те, що мети ухилятися від подання інформації про майновий стан та доходи за 2015 рік не було. В постанові суд взагалі не вказав форму вини та не спростував твердження про відсутність мети та умислу на ухилення від оприлюднення майнового стану та доходів за 2015 рік. При перевірці та складанні протоколу, працівник поліції наявності та направленості в неї умислу не з»ясовував та не перевіряв, а суб»єктивна сторона корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не зазначена у складеному відносно неї протоколі.

Також зазначає, що відповідальність за ст.172-6 ч.1 КУпАП настає за несвоєчасне подання декларації без поважних причин, а вона з 19.04.2011р. й по теперішній час перебуває у відпустці по вагітності і пологах, в даний час у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і це, на її думку, є поважною причиною, яка звільняє її від відповідальності за несвоєчасно подану декларацію.

В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в постанові місцевого суду зазначено про те, що правопорушник щиро розкаявся у скоєному правопорушенні, що є обставиною, яка пом»якшує відповідальність, однак таке твердження є безпідставним та не відповідає дійсності, оскільки під час розгляду справи вона свою вину не визнала і не визнає на даний час.

Заслухавши гр-нку ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора Бриндак М.Т., яка заперечила доводи апеляційної скарги та підтримала оскаржуване рішення, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги , суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Місцевий суд, виносячи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП прийшов до вірного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, покликаючись на те, що вона, перебуваючи на посаді заступника керівника апарату Франківського районного суду м.Львова була зобов»язана подати декларацію за 2015 рік у строк до 30.10.2016р., однак подала таку лише 11.11.2016р., тобто з порушенням строку подачі декларації, передбаченому абзацом 3 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції».

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом №325 від 22.08.2017р. про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП; випискою з єдиного реєстру декларацій, з якого вбачається, що ОСОБА_1 подала електронну декларацію 11.11.2016р. /а.с.34/.

Покликання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що у неї не було умислу на несвоєчасне подання електронної декларації та строк на подачу такої вона пропустила з поважних підстав, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною, яка хворіла, а також знаходилась у стані вагітності, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Однак, на думку суду, місцевий суд, накладаючи стягнення на ОСОБА_1, не врахував той факт, що на час вчинення адмінправопорушення вона перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною, займалась вихованням двох малолітніх дітей, син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. регулярно хворів, в тому числі і на час подачі електронної декларації, а також те, що вона знаходилась у стані вагітності.

Крім того, ОСОБА_1 не мала наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, про що свідчить та обставина, що декларацію вона подала 11.11.2016р., тобто з незначною затримкою.

Наведені обставини, на думку апеляційного суду, суттєво знижують суспільну шкоду вчинку ОСОБА_1 Зазначене правопорушення в даному випадку не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

За таких обставин, з урахуванням даних, що характеризують особу ОСОБА_1, відсутність суспільної шкоди її діяння, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст.22 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності у зв»язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення та можливістю обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.294 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити частково.

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 05 жовтня 2017р., якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень - скасувати.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Танечник І.І.