Справа № 360/584/17-п Головуючий у І інстанції Гумбатов В. А.
Провадження № 33/780/655/17 Доповідач у 2 інстанції Ігнатюк
Категорія 147 14.09.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 вересня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., за участю представника правопорушника ОСОБА_2 - адвоката Кухаревського Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Буча Київської області, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він, 16 березня 2017 року, об 11 годині 40 хвилин, в с. Бондарня Бородянського району Київської області, керував автомобілем марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 указав на необхідність скасування постанови та закриття провадження у справі, оскільки строки накладення адміністративного стягнення закінчились. В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги указав на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а також відсутні будь-які докази, які б вказували, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, який подану апеляційну скаргу підтримав і підтвердив її доводи, просив скаргу задовольнити, постанову скасувати, а провадження у справі закрити, свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 254, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред'являють спеціальні вимоги. Так, ст.256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Посадовими особами управління патрульної поліції у м. Києві та суддею місцевого суду вказаних положень закону в повній мірі дотримано не було.

Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, враховані суддею при винесенні постанови, не могли бути покладені в основу доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП виражається у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи не містять будь-яких даних, які б указували на те, що інспектором патрульної поліції безпосередньо було виявлено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Так, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 показав, що 17.03.2017 року знаходився разом із ОСОБА_2, який вживав спиртні напої після паркування транспортного засобу на узбіччі дороги. На момент приїзду працівників патрульної поліції, ОСОБА_2 транспортним засобом не керував та знаходився неподалік від нього.

Показання даного свідка повністю узгоджуються із поясненнями ОСОБА_2 наданими як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду. За змістом цих пояснень він, ОСОБА_2 на момент виявлення його працівниками поліції дійсно перебував у стані алкогольного сп'яніння і не заперечував цю обставину у зв'язку із чим не було потреби у проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння. Однак, автомобілем він не керував, оскільки він був у стані алкогольного сп'яніння, і не мав наміру ним керувати у зв'язку із чим і дозволив собі вживання спиртних напоїв.

Ці обставини повністю були підтверджені у суді апеляційної інстанції свідком ОСОБА_4 Апеляційний суд звертає увагу на те, що пояснення аналогічного змісту свідок ОСОБА_4 давав і у суді першої інстанції. Пояснення цього свідка фактично виправдовують ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, хоча пояснення цього свідка поліцейськими використані саме як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні цього правопорушення.

Пояснення свідка ОСОБА_5, який міг зазначити лише факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, не має будь-якого правового значення, оскільки дана обставина, сама по собі не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, без встановлення факту керування особою транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає що зібраними у даній справі доказами не доведено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Той факт, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, стверджується матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_4, та іншими доказами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР №122388 від 16.03.2017 року щодо ОСОБА_2 є таким, що суперечить вимогам закону і не може вважатися процесуальним документом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова судді Бородянського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_2, на підставі п.1 ч.1. ст.247 КУпАП, підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.В. Ігнатюк