Провадження № 3/234/2560/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Чернобай А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_4,

якому розяснені право на відвід, ст. 63 Конституції України, права та обвязки, передбачені ст. 268 ОСОБА_3,-

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

05.10.2017 року о 02 год. 48 хв. водій ОСОБА_1 у м. Краматорську по вул. Лівобережна біля буд. 128 керував транспортним засобом ОPEL Omega, державний номер НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Від керування усунений. Таким чином діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав та суду пояснив, що він не був водієм та не керував транспортним засобом. 04.10.2017 року він разом з друзями відпочивав у кафе. Він дійсно вживав алкогольні напої у той день. Додому вони поверталися на автомобілі ОPEL Omega, державний номер НОМЕР_2, який належить йому, але за кермом був його брат ОСОБА_4 Рухаючись по вул. Лівобережна, його брат зупинив автомобіль та пішов по нужді, а він залишився чекати брата на пасажирському сидінні автомобіля спереду. Саме в цей час підїхав автомобіль патрульної поліції та йому повідомили, що нібито він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Він пояснював, що він не є водієм, що його брат зараз повернеться. Приблизно десь через хвилину підійшов його брат ОСОБА_4, який пояснював поліції, що саме він є водієм, але брата не слухали і тому його брат сів за кермо автомобіля та вони поїхали. Після чого були затриманні співробітниками патрульної поліції та їх доставили у відділ поліції. Просить закрити провадження по справі, оскільки не був водієм транспортного засобу. Він у 2016 році притягався вже по ст. 130 ч. 1 ОСОБА_3 та був постановою суду позбавлений права керування транспортними засобами, тому зробив для себе висновки. В вересні 2017 року він здав іспити та отримав посвідчення водія.

Адвокат ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та недоведеністю факту події. Вважає, що обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 ОСОБА_3, ґрунтується лише на факті фактичного знаходження в салоні автомобіля ОСОБА_1, навіть не за кермом і у не визначеному ніким фізичному стані, який був зупинений патрулем поліції м. Краматорська під час чергування та показами патруля поліції, які побудовані на припущеннях, без свідків і понятих з місця події. У судовому засідання ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_4 підтвердили, що водієм був ОСОБА_4 Пояснення інших свідків узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 і ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні суду пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_1 Приблизно у 3 годині ночі 05.10.2017 року він керував автомобілем ОPEL Omega, державний номер НОМЕР_2, та, рухаючись по вул. Лівобережній у м. Краматорську, він зупинив автомобіль та вийшов по своїм справам з автомобіля. Коли виходив із автомобіля, то не бачив автомобіля патрульної поліції. Він був відсутнім можливо хвилин 5 10. Коли він повернувся до автомобіля, то з його братом ОСОБА_1 розмовляли вже робітники поліції.

У подальшому, за клопотанням сторони захисту, додатково в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_4, який суду пояснив, що 05.10.2017 року ОСОБА_5 та його брат знаходилися в гаражі та попросили його поїхати з ними до міста відпочити. Вони поїхали у кафе «Ріо піца», де проводили свій час. Він в той день не вживав спиртні напої, оскільки був за кермом автомобіля. Приблизно з 00 до 01 години ночі він поїхав до «Амстора», де забрав ОСОБА_6, з яким повернулися до кафе «Ріо піца». Потім вони усі разом поїхали додому. Він сів за кермо, спочатку відвіз ОСОБА_6, потім ОСОБА_5. Він почував себе погано, тому зупинив автомобіль на вул. Лівобережній біля буд. 130 та вийшов із автомобіля. Ззаду підїхав якийсь автомобіль. Коли він повернувся, то побачив, що робітники поліції витягують його брата ОСОБА_1 із автомобіля. Його робітники поліції взагалі ігнорували. Потім підійшов до них ОСОБА_6 та Перепелиця. Він сів за кермо та уїхав разом з братом, але їх здогнав автомобіль патрульної поліції. Його потім відпустили та він уїхав, а десь о 5 годині ранку привіз паспорт ОСОБА_1 до відділу поліції. Стверджує, що він не передавав кермо своєму брату ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні суду пояснив, що в жовтні 2017 року, точну дату він не памятає, він звільнився після роботи десь біля 0:20 годин. Біля «Амстора» його на автомобілі ОPEL Omegaзабрав ОСОБА_4 та вони поїхали у кафе «Ріо піца», де відпочивали разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Коли вони вже зібралися додому, то за кермо автомобіля сів ОСОБА_4, його висадили першим із автомобіля. Але він не пішов додому, вирішив ще прогулятися. Потім він побачив автомобіль ОСОБА_1 та, що ОСОБА_1 робітники поліції витягували із автомобіля.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснив, що в жовтні місяці 2017 року він допомагав ОСОБА_1 з ремонтом у квартирі. Вони це вирішили відсвяткувати та поїхали у місто у кафе. За кермом автомобіля був ОСОБА_4 Спочатку вони були втрьох, але згодом ОСОБА_4 привіз до них ОСОБА_6 та вони продовжували відпочивати усі разом. Коли зібралися вже додому, то за кермо автомобіля сів знову ОСОБА_4 На вулиці Левобережна, 144 у м. Краматорську його висадили з автомобіля.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні суду пояснив, що він працює інспектором роти № 1 УПП в містах Краматорську та Словянську. Він їхав з напарницею на виклик та перед їх автомобілем, не надавши їм перевагу, виїхав з повороту автомобіль ОPEL Omega. Оскільки автомобіль порушив ПДР, то з цих підстав вони зупинили автомобіль. Весь час здійснювалося фіксування на камеру спостереження. Коли він підходив до автомобіля, то бачив, як водій пересаджувався на місце пасажира. ОСОБА_1 дійсно пояснював, що він не був водієм. З моменту зупинки автомобіля ОPEL Omega та до того, як він підійшов до автомобіля пройшло десь секунд 5 6. ОСОБА_1 дзвонив комусь на мобільний телефон, після чого до них хвилин через 5 підійшов брат ОСОБА_1. Інспектор Костюкова Є.В. була спочатку в автомобілі патрульної поліції. Вулиці були освітлені, тому він не міг не побачити, що з автомобіля виходить водій. ОСОБА_1 відмовився надати документи. Документи надав лише ОСОБА_4 Потім ОСОБА_4 сів за кермо та разом з братом уїхали на автомобілі. Він викликав на допомогу ще патруль та здогнали автомобіль ОPEL Omega. За таких обставин ситуація не дозволяла скласти протокол на місці правопорушення, тому протокол був складений у відділенні поліції.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні суду пояснила, що вона працює інспектором роти № 1 УПП в містах Краматорську та Словянську. 05.10.2017 року вона разом з ОСОБА_7 їхали на виклик. Автомобіль ОPEL Omega стояв на перехресті з порушенням ПДР, але цей автомобіль раптово виїхав з повороту перед їх автомобілем, порушивши ПДР України. Було прийнято рішення зупинити автомобіль. ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та направився до автомобіля ОPEL Omega. Вона почула, як напарник сказав, що водія не має, він пересів на пасажирське сидіння. Автомобіль ОPEL Omega весь час знаходився в полі її бачення, вона стверджує, що двері автомобіля не відкривалися, ніхто до автомобіля не заходив та не виходив з автомобіля. ОСОБА_1 відразу же почав викликати друзів. ОСОБА_9 в подальшому взагалі сів за кермо та уїхав разом з ОСОБА_9. ОСОБА_1 чинив опір робітникам поліції, не виконував вимоги поліції, погрожував робітникам поліції, за що був затриманий та доставлений до відділу поліції. У ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного спяніння: запах алкоголю, агресивна поведінка, не чітка мова. ОСОБА_1 були розясненні права та запропоновано пройти обстеження на стан спяніння. Наполягає на тому, що крім ОСОБА_1 нікого в автомобілі більш не було, оскільки вона сиділа в автомобілі патрульної поліції приблизно на відстані 1 1,5 метрів від автомобіля ОСОБА_1 Автомобіль перебував в її полі зору.

Проаналізувавши обставини справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 ОСОБА_3 адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 ОСОБА_3 орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи

заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 ОСОБА_3 доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і

кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими

документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 05.10.2017 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1 ОСОБА_3.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 ОСОБА_3.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 ОСОБА_3 визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до матеріалів справи у ОСОБА_1 виявлено наявність явних ознак алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог ч.2, 3 ст. 266 ОСОБА_3 - огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на вимогу працівника поліції, про що свідчать пояснення свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні, та письмові пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_3, які вони давали на місці події та які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Крім того, факт відмови від проходження медичного огляду підтверджується дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами фіксації правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що передбачений законом порядок проходження медичного огляду працівниками поліції було дотримано.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 130 ОСОБА_3 можна констатувати, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб'єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 ОСОБА_3, є керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов'язковою часиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп'яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов'язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 ОСОБА_3 не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що він не керував транспортним засобом, а лише сидів на пасажирському місці поруч з місцем водія. Такі ж свідчення були надані у судовому засіданні свідками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Однак, вказані свідчення спростовуються дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами фіксації правопорушення, з яких вбачається, що автомобіль ОPEL Omega був зупинений працівниками поліції після порушень ПДР, та з моменту зупинки автомобіля та до моменту коли працівник патрульної поліції підійшов до автомобіля пройшло лише 8 секунд. Відеозапис вівся безперервно та в автомобілі, крім ОСОБА_1 не перебувало інших осіб. Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 взагалі були відсутніми на місці події в момент зупинки автомобіля.

За таких обставин, суд не бере до уваги свідчення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, надані ними у судовому засіданні, та відноситься до них критично, оскільки їх свідчення спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім того, дані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають у дружніх стосунках з ОСОБА_1, а свідок ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_1, допитаний двічі у судових засіданнях свідок ОСОБА_4 змінював свої пояснення, тому суд приходить до висновку, що дані свідки є зацікавленими особами.

Невизнання провини правопорушником ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб захисту останнього і можливість уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки його пояснення спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Свідчення ОСОБА_1 у судовому засіданні, в яких він не визнає свою провину, суд вважає надуманими і неспроможними, оскільки вони суперечать даним, встановленим при судовому розгляді адміністративного правопорушення. Такі свідчення ОСОБА_1 надані з метою уникнути відповідальності за скоєне, у звязку з чим, ці свідчення судом не можуть бути прийняті до уваги.

Суд бере до уваги свідчення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки їх свідчення узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами фіксації правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 2. 5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння, а тому суд вважає, що не виконання такого обов'язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його суб'єктивним сприйняттям наявних факторів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вказаному правопорушенню знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_3, поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, наданими у судовому засіданні та дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами фіксації правопорушення.

Крім того, свідчення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 узгоджуються з відеоматеріалами фіксації правопорушення.

На виконання вимог ст. 33 ОСОБА_3, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130ОСОБА_3, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 статті 130 ОСОБА_3, у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 401 ОСОБА_3 у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 320грн.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 130 ч. 1 ОСОБА_3, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення по ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 ОСОБА_3. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: