Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/587/17 Головуючий в 1-й інстанції: Геєць Ю.В.
Єдиний унікальний № 335/5948/17
Категорія: ст.172-6 ч.2 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції: Шаповал О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шаповал О.С., вирішуючи питання щодо прийняття до розгляду апеляційної скарги прокурора Марахіна Є.А. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 04 липня 2017 року,

встановила:

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 04 липня 2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На зазначену постанову прокурором Марахіним Є.А. подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову судді по справі, прийняти нову постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 гривень.

Окрім того, в апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що відповідно до аналізу положень статей 8, 55, 129 Конституції України, статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 250 КУпАП, а також листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2917 року, прокурор має право на апеляційне оскарження постанов суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, за наступних підстав.

Відповідно до положень ст.250 КУпАП, при здійсненні нагляду за додержанням і правильним застосування законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення прокурор має право, у тому числі оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, за змістом ч.1 ст.287 КУпАП (в редакції зі змінами від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ), постанова в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, якою передбачено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст.26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Втім, оскаржуваною постановою заходи примусового характеру, пов'язані з обмеженням особистої свободи громадян, не застосовувались.

Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП та не має законодавчо визначених повноважень на оскарження судового рішення згідно з ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП.

Посилання прокурора на ст.250 КУпАП та на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2017 року, в якому надано відповідь на звернення заступника Генерального прокурора України, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою у даній справі, є необґрунтованими, оскільки у зазначеному листі прямо вказано, що право прокурора на апеляційне оскарження постанови місцевого суду з огляду на зміни, внесені під п.2 п.5 Прикінцевих положень Закону, може бути реалізовано винятково у випадках, передбачених КУпАП, зокрема: під час здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (ч.5 ст.7 КУпАП); під час участі у провадженнях про адміністративні корупційні правопорушення (статті 172-4 - 172-9 КУпАП).

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, чинної в редакції на час проголошення суддею постанови, яка є спеціальною нормою відносно ч.1 ст.250 КУпАП, визначено вичерпний перелік осіб, які наділені правом на апеляційне оскарження. Прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження на підставі Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року за №49-у/2015 у справі №2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Законом № 1952-VIII від 16.03.2017 року в ч.2 ст.294 КУпАП внесені зміни і визначено, що постанова судді може бути оскаржена лише у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

У свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 року за № 223-943/04-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» зазначив, що правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належить особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно зі змінами до ст.294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом № 1952-VIII, прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Також у листі зазначено, що за змістом ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто, прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративне правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Отже, виходячи з наведених обставин та наявної правової позиції, апеляційна скарга на постанову судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 04 липня 2017 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, підлягає поверненню апелянту як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

постановила:

Повернути прокурору Марахіну Є.А. апеляційну скаргу на постанову судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 04 липня 2017 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, як таку, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області О.С. Шаповал