Номер провадження: 33/785/1440/17
Номер справи місцевого суду: 515/1060/17
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С.В.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області

в складі: головуючий суддя Джулай О.Б.,

за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області, від 28 серпня 2017 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1(один) рік.

З оскарженої постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за те, що 13.07.2017 року, приблизно 0 16 год. 30 хв. відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я в присутності двох свідків.

На зазначену постанову 29.08.2017 року ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій він стверджує, що оскаржена постанова є необгрунтованою та не вмотивованою, приводить відповідні доводи і просить скасувати постанову судді та закрити провадження в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Заперечуючи проти обставин, викладених в оскарженій постанові, ОСОБА_2 пояснив, що 13 липня 2017 року, перебуваючи в Кілійському ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, він виконував обов'язки захисника при проведенні слідчих дій в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.15, п.7) ч.2 ст. 115; ч.2 ст.162 КК України.

Після проведення слідчих дій, як зазначив ОСОБА_2, з боку начальника слідчого відділу Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 на нього був здійснений тиск, в зв'язку з виконанням ним обов'язків захисника.

Після залишення відділу поліції ОСОБА_2 на автомобілі направився на виїзд з міста Кілії. На вул. Пісчаній він безпідставно був зупинений нарядом поліції, де посадова особа, що представилась заступником начальника Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_5, висловила вимогу вийти з автомобіля. Не отримавши відповіді щодо причин зупинки, ОСОБА_2 намагався зателефонувати до поліції за № 102, в зв'язку з протиправними діями майора поліції ОСОБА_5, однак той, після попередження, застосував спецзасіб - гумовий кийок, яким вибив бокове скло автомобіля з боку водія. Після того, як ОСОБА_2 вийшов з автомобіля, майором поліції ОСОБА_5 йому було запропоновано пройти на місці огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Вимога ОСОБА_2 надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу задоволена не була і була сприйнята як відмова від проходження огляду на стан сп'яніння.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції виходив з того, що після зупинки ОСОБА_2, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, зокрема в Кілійській ЦРЛ, оскільки спеціальні технічні засоби для проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки водія в Кілійському ВП відсутні. При цьому ОСОБА_2, в присутності двох свідків, відмовився від проходження медичного огляду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Між тим, такі висновки судді не грунтуються на матеріалах адміністративної справи.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачена, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністра внутрішніх справ України та Міністра охорони здоров'я України, від 09.11.2105 року № 1452/735(в подальшому- Інструкцією).

Згідно з п.1 розділу І Інструкції, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як зазначив суддя в оскарженій постанові, після зупинки ОСОБА_2, в зв'язку з відсутністю спеціального технічного засобу, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я - в Кілійській ЦРЛ, від чого він відмовився в присутності двох свідків.

Однак, згідно з положеннями ч.2,3 ст.266 КУпАП та п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров'я).

Таким чином, згідно з законом та інструкцією, огляду в найближчому закладі охорони здоров'я передує огляд на місці зупинки. Зазначені вимоги поліцейським виконані не були.

За таких обставин пропозиція поліцейського щодо проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, без проведення такого огляду (або відмови водія від його проходження огляду) на місці зупинки, є порушенням порядку проведення огляду на стан сп'яніння, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення та Інструкції, в зв'язку з чим така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення, а особа, відповідно, не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, до матеріалів справи долучений відеозапис (а.с.29), з якого, всупереч висновкам судді суду першої інстанції, вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_2 пройти на місці зупинки огляд на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер». В зв'язку з цим ОСОБА_2 висловив вимогу надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку вказаного технічного засобу.

Разом з тим, вимога ОСОБА_2 задоволена не була, що суперечить положенням п. 5 розділу ІІ Інструкції, який передбачає, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Навпаки вимога ОСОБА_2 була розцінена працівником поліції як відмова від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, в зв'язку з чим йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі.

Викладені обставини також свідчать про порушення порядку огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того зазначені обставини свідчать про те, що зміст рапорту заступника начальника Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5, який був визнаний суддею, як один з доказів винуватості ОСОБА_2, не відповідає фактичним обставинам провадження і не може бути визнаний допустимим доказом.

Заперечуючи проти притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 надав апеляційному суду відомості про його участь в якості захисника в проведенні слідчих дій - ознайомлення з висновками експертів, отримання повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.15, ч.2 ст.115; ч.2 ст.162 КК України, в Кілійському ВП безпосередньо перед тим, як він був зупинений працівниками поліції.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не був відсторонений від участі в проведені слідчих дій, що підтверджується рапортом Слідчого ОСОБА_9 (а.с.8-9).

За таких обставин викликає сумніви об'єктивність рапортів слідчих ОСОБА_9 та ОСОБА_10, згідно з якими ОСОБА_2 знаходився в стані сп'яніння (а.с. 8-10).

Підзахисний ОСОБА_2 ОСОБА_3 в поясненнях (а.с.25) стверджував, що 13.07.2017 року його захисник ОСОБА_2 не перебував в стані сп'яніння.

Між тим, суддя не взяв до уваги зазначені пояснення і не мотивував такого рішення в оскарженій постанові.

Також апеляційний суд звертає увагу на той факт, що згідно з довідкою Татарбунарської ЦРЛ (а.с.24), ОСОБА_2 13.07.2017 року проходив медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, за результатами якого ознак сп'яніння не виявлено.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржена постанова судді підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Розглядаючи питання щодо виготовлення тексту постанови апеляційного суду, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що діючим КУпАП не передбачена можливість оголошення резолютивної частини постанови апеляційного суду.

Однак, оскільки виготовлення повного тексту постанови апеляційного суду вимагає значного часу, та враховуючи значне навантаження, пов'язане з великою кількістю суддів, що вийшли у відставку (більше ніж 2/3 від штатної кількості суддів), апеляційний суд вважає за можливе, з метою економії процесуального часу, застосувати аналогію закону, зокрема положення ст.376 КПК України, яка передбачає можливість оголошення резолютивної частин ухвали, в разі необхідності значного часу для виготовлення повного тексту судового рішення.

На думку апеляційного суду, застосування такої аналогії не порушує прав учасників судового розгляду та забезпечує можливість для оперативного та ефективного здійснення правосуддя.

Керуючись ст. ст. 247, 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 376 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Татарбунарського районного суду Одеської області, від 28 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1(один) рік.

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай