АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/7796/17
Провадження № 33/791/430/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року місто Херсон

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області Калініченко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської областівід 27.07.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір на користь держави в розмірі 320,00 грн.

ОСОБА_1визнаний винним у тому, що 28.04.2017 року приблизно 22 год. 50 хв., в м.Херсоні, по вул.Університетська, 54, керував т/з Mazda 6 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнята із значними порушеннями процесуальних норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. Насправді ж ОСОБА_2 у судове засідання не викликався. З 21.07.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Херсонська міська лікарня ім. Дунайського». Відповідно довідку направлено до суду.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, належним чином суд не дослідив докази вини особи: не викликав у судове засідання інспектора поліції, який склав протокол, свідків для допиту, а лише обмежився їх письмовими поясненнями наявними у матеріалах справи, розгляд справи провів без виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, належним чином не дослідив протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 викладені у клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення від 27.07.2017 року, взагалі залишив поза увагою. Не викликав у судове засідання свідків та не дослідив письмові докази, на які посилався ОСОБА_2, як на докази своєї невинуватості.

У клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 посилався на те, що інспектором патрульної поліції було порушено процедуру огляду на стан спяніння, під час складення протоколу 28.04.2017 року.

Так, 28 квітня 2017 року близько 23 год. він керував автомобілем НОМЕР_1. Разом з ним в салоні автомобіля знаходились ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Проїжджаючи по вулиці Університетській він був зупинений працівниками поліції. Після огляду його документів працівник поліції запропонував йому продути якийсь пристрій на встановлення стану алкогольного спяніння.

Він одразу погодився, оскільки алкогольні напої він не вживає. Йому протипоказано вживання алкогольних напоїв за станом здоровя.

Після тесту, зі слів співробітника патрульної служби, пристрій показав 0,7 проміле. Сертифікат відповідності пристрою та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки працівник поліції не надавав.

На місці, під час складення протоколу він надав пояснення, що він являється інвалідом III групи через захворювання серця, в звязку з чим змушений постійно приймати лікарські препарати в тому числі і на спиртовій основі. Відповідне пояснення ним власноручно записано в протоколі про адміністративне правопорушення.

Пройти огляд в медичному закладі працівник патрульної поліції йому не пропонував. Також йому не повідомлялось, що у разі незгоди з результатами пристрою він має право вимагати проведення огляду в медичному закладі. Взагалі права та обовязки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені діючим законодавством інспектором поліції йому розяснено не було.

Після складення протоколу йому було вручено його копію. Більше ніяких документів він не отримував. Копію акту огляду на стан спяніння також він не отримував.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.04.2017 року серії БР № 151333 огляд на стан спяніння проводився з використанням приладу ARBM-0538.

Однак, вищезазначеним Наказом МВС № 33 прилад ARBM-0538 не відноситься до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного спяніння.

Крім того, незважаючи на те, що в протоколі зазначений пристрій ARBM-0538 в постанові суду, чомусь зазначено прилад Драгер.

Як, він повідомляв, він являється інвалідом третьої групи через захворювання серця. Вживати алкогольні напої йому категорично протипоказано. Спиртні напої він не вживає. Він постійно вживає медичні препарати, які несумісні з вживанням будь - яких алкогольних напоїв. Про це він повідомляв працівнику поліції та власноручно зробив запис в протоколі.

Тому, огляд в такому разі повинен бути проведений в спеціалізованій медичній установі.

При цьому, без виклику порушника та інших осіб, свідків на яких наполягав ОСОБА_2, без належного зясування усіх обставин справи, суд першої інстанції в категоричній формі зробив висновок про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також в постанові не міститься аналізу фактичних обставин справи, на підставі яких суд дійшов переконливого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, будь - якої оцінки доводам ОСОБА_2, викладеним у клопотанні від 27.07.2017 року суд не надав та зовсім не взяв до уваги надані ним письмові докази на підтвердження невинуватості в інкримінуємому правопорушенні. Залишив поза увагою клопотання ОСОБА_2 про виклик свідків у судове засідання.

Така неповнота судового розгляду призвела до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а тому оскаржувана постанова є необґрунтованою, немотивованою та незаконною.

Просить скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника-адвоката ОСОБА_5 якіпідтримали свої апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, та поясненнями свідків (а.п. 8), де вказано що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху. При цьому в протоколі сам ОСОБА_2 підтвердив що він вживав алкоголь з лікарські засобами .

Тобто, наявність алкогольного спяніння (0.76 %) у ОСОБА_2, за його згодою, обґрунтовано було встановлено за приладом Драгер серії ARBM № 0538 (а.п. 3, 5) та встановлення в медичному закладі, ще який медичний препарат в якій кількості вживав ОСОБА_2, необхідності не було.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у зв'язку з тим, що дійсно з матеріалів справи, та усіх доказів у сукупності, вбачається, що ОСОБА_2 дійсно перебував в стані алкогольного спяніння коли був зупинений співробітниками поліції. Докази наведені в апеляційній скарзі не спростовують та не знаходять свого відображення в матеріалах справи. Посилання ОСОБА_2 про неналежне повідомлення про дату, час та місце розгляду також не відповідають дійсності оскільки суд першої інстанції, як вбачається з матеріалів справи повідомив правопорушника належним чином, оскільки на його адресу неодноразово надсилалися повідомлення, крім того 27.07.2017 року подано клопотання про закриття провадження тобто в день розгляду справи, що також свідчить про те, що особа знала про розгляд справи.

Стягнення ОСОБА_2 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч.1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської областівід 27.07.2017 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо нього без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області (підпис) ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя: І.С.Калініченко