Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю:

особи, щодо якої винесено постанову, - ОСОБА_3,

потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представників потерпілого ОСОБА_6, ОСОБА_7,

захисника ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Харкова, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2016 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як встановив суд, 17 серпня 2016 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем Seatд/н НОМЕР_2 на мосту Патона в м. Києві, всупереч вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) не дотримав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, який в подальшому зіткнувся з автомобілем Toyota д/нНОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що 17.08.2016 року, керуючи автомобілем "Seat", рухався на мосту Патона в м. Києві із швидкістю 40-50 км/год. в лівій смузі за автомобілем "Toyota" на відстані приблизно 8 метрів. В цей час з середньої смуги різко почав перелаштовуватись автомобіль "Volkswagen", який в момент перестроювання _____________________________________________________________________

Справа № 33/796/287/2017 Постанова винесена суддею Білоцерківцем О.А.

Категорія: ст.124 КУпАП

став різко гальмувати та зупинився після зіткнення з автомобілем "Toyota". Він застосував екстрене гальмування, однак до повної зупинки не вистачило невеликої відстані, і його автомобіль здійснив незначне зіткнення з автомобілем "Volkswagen", який залишився на місці попередньої зупинки, тобто уперся в нерухомий автомобіль. Отже, контакт між автомобілями "Volkswagen" і "Toyota" був більш потужний ніж наступний контакт з його автомобілем.

Однак суддя місцевого суду не врахував характер механічних пошкоджень транспортних засобів, взяв до уваги пояснення ОСОБА_4, які не узгоджуються з його поясненнями та поясненнями водія автомобіля "Toyota" ОСОБА_5, схемою ДТП, на якій зафіксовано розташування автомобіля "Volkswagen" під кутом, і безпідставно визнав його винуватим у вчиненні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_3 звертає увагу на невідповідність схеми ДТП вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція), оскільки на ній не зафіксовано уламки скла, що відокремилися від транспортного засобу відносно елементів проїзної частини, адже осип скла від фари автомобіля "Volkswagen" знаходиться під цим автомобілем, що, на думку ОСОБА_3, підтверджує, що перше зіткнення відбулося між автомобілями "Volkswagen" і "Toyota".

З метою доведення цих обставин він заявляв клопотання про витребування фотознімків з місця пригоди у ТДВ "СК "Альфа-Гарант", оскільки на його звернення страхова компанія відмовила. Клопотання про витребування цих доказів, клопотання про залучення до участі в справі захисника судом залишено без розгляду, не дотримано встановленої законом процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, чим порушено норми процесуального права, а також визначені ст.129 Конституції України основні засади судочинства, як то, рівність учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, повне фіксування судового процесу технічними засобами.

З огляду на викладені обставини ОСОБА_3 просить постанову судді місцевого суду скасувати і закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_8, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; пояснення потерпілого ОСОБА_5, який поклався на розсуд суду; пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_6, ОСОБА_7, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Так, покладаючи в обґрунтування своїх висновків про винуватість ОСОБА_3 дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, письмових поясненнях учасників пригоди, суддя неповно з'ясував обставини справи, залишив поза увагою доводи, викладені в поясненнях ОСОБА_3, у постанові не розкрив зміст доказів і не дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про порушення останнім вимог ПДР.

Відповідно до пояснень ОСОБА_3, який категорично заперечив свою винуватість, дорожньо-транспортна пригода сталася у зв'язку з тим, що водій автомобіля "Volkswagen" ОСОБА_4 під час перестроювання попередньо здійснив зіткнення з автомобілем "Toyota", про що детально зазначено раніше.

Про свою незгоду з протоколом про адміністративне правопорушення з цих підстав ОСОБА_3 зазначив і в самому протоколі, і в поясненнях під час оформлення матеріалів справи та в суді першої інстанції (а.с.1, 3).

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що, рухаючись з б-ру Дружби Народів по мосту Патона зі швидкістю 5-10 км/год. у щільному потоці, перестроївся в крайню ліву смугу. Після того, як автомобіль "Toyota" попереду загальмував, він зупинився на відстані приблизно 3 метри за ним і відчув сильний удар у задню частину автомобіля. Для того, щоб уникнути зіткнення з автомобілем попереду, вивернув кермо ліворуч, однак все одно контактував з ним правою стороною.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що рухався автомобілем "Toyota" у крайній лівій смузі із швидкістю 50 км/год. Побачивши на мосту попереду затор, він пригальмовував і щойно зупинився, як відчув потужний удар у задню частину від зіткнення з автомобілем "Volkswagen", від чого його автомобіль відкинуло на відстань близько 1,5 метри.

Згідно з даними у схемі місця ДТП та світлинах після зіткнення автомобілі "Toyota", "Volkswagen" і "Seat" розташовані один за одним в одній смузі руху. При цьому автомобілі "Toyota" і "Seat" знаходяться прямолінійно, а автомобіль "Volkswagen" - під кутом з частковим виїздом на смугу, призначену для реверсивного руху. Внаслідок зіткнення в автомобілі "Seat" пошкоджено передній бампер і передній номерний знак, в автомобілі "Volkswagen" - передню праву блок-фару, переднє праве крило, передній бампер, задній бампер і задній номерний знак, в автомобілі "Toyota" - задній бампер з лівої сторони (а.с.2, 53-57, 100-108).

Оцінюючи докази в їх сукупності, вважаю, що суддя місцевого суду не дав їм належну оцінку, а тому висновки про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Версія ОСОБА_3 про обставини та механізм пригоди підтверджується його поясненнями, поясненнями потерпілого ОСОБА_5, схемою місця ДТП, світлинами, які є належними та допустимими доказами, і які суд апеляційної інстанції покладає в обґрунтування своїх висновків.

Дані про місця зіткнення транспортних засобів, їх розташування після пригоди, характер та локалізацію механічних пошкоджень, що зафіксовані в схемі місця ДТП та світлинах, узгоджуються з поясненнями ОСОБА_3 про те, що зіткнення сталося під час зміни ОСОБА_4 напрямку руху, і про невелику силу удару, враховуючи незначні пошкодження передньої частини автомобіля "Seat".

Доводи в апеляційній скарзі про недотримання інспектором поліції вимог Інструкції є слушними, оскільки на схемі місця ДТП не зафіксовано уламки та скло, що відокремилися від автомобіля "Volkswagen", відносно елементів проїзної частини, як це передбачено п.4 Розділу VIII. Однак неповнота відображених даних це не є підставою для визнання схеми недопустимим доказом. Схема складена в присутності водіїв - учасників пригоди, підписана ними без застережень, і ОСОБА_3 мав можливість зазначити в ній свої зауваження.

Також слід відкинути дані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 як такі, що не знайшли свого підтвердження.

Так, у протоколі зазначено про порушення ним вимог п.13.1 ПДР, що виразилося у недотриманні безпечної дистанції.

Відповідно до визначення терміну "безпечна дистанція", яке міститься у п.1.10 ПДР, - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Між тим, як встановлено апеляційним судом, автомобіль під керуванням ОСОБА_3 не рухався позаду автомобіля "Volkswagen" під керуванням ОСОБА_4 по тій самій смузі.

На користь цього свідчать і пояснення ОСОБА_4, який не заперечував, що перестроївся за автомобілем "Toyota". Водночас, пояснення ОСОБА_4 про зміну ним напрямку руху у щільному потоці, швидкість 5-10 км/год., обґрунтування розташування транспортного засобу після пригоди намаганням уникнути зіткнення суперечать як поясненням ОСОБА_3, так і поясненням потерпілого ОСОБА_5, а тому їх слід відкинути.

Отже, доводи в апеляційній скарзі про відсутність у діях ОСОБА_3 порушень вимог ПДР, і, відповідно, складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, знайшли своє підтвердження, у зв'язку з чим, не можна вважати обґрунтованим рішення судді місцевого суду.

Оскільки при постановленні рішення було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на інші процесуальні порушення, то здійснення фіксування судового процесу технічними засобами при розгляді справи про адміністративне правопорушення, який здійснюється суддею одноособово без участі секретаря, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено.

Не містить справа і даних про недотримання суддею місцевого суду процедури розгляду справи та прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст.268 КУпАП. При цьому доводи про те, що суддя порушив право ОСОБА_3 на правосуддя, розглядаючи справу без мантії, є недоречними, оскільки докази на підтвердження цього відсутні, як і мотиви із зазначенням того, яким чином це могло вплинути на права особи, законність та обґрунтованість прийнятого рішення.

Слід зауважити, що задовольнити клопотання чи відмовити в його задоволенні, є правом, а не обов'язком суду. Разом з тим, за клопотанням ОСОБА_3 справа відкладалася, і судом було враховано проміжок часу, вказаний у клопотанні.

Не вбачається і порушень права на захист, оскільки документи на підтвердження того, що у справі братиме участь особа, яка згідно з ст.271 КУпАП може бути захисником, в тому числі з урахуванням положень Закону України "Про безоплатну правову допомогу", Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ОСОБА_3 суду не надав, хоча з урахуванням проміжку часу, який минув з дня ДТП, і, достовірно знаючи, що справа щодо нього буде розглядатися судом, мав таку можливість, однак скористався нею лише під час розгляду справи в апеляційному суді.

Отже, посилання в апеляційній скарзі на порушення суддею місцевого суду прав ОСОБА_3 є надуманими.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 /двадцяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 /триста сорок/ гривень, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн