АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДМІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та апеляційну скаргу прокурорів, які приймали участь у розгляді справи Благовісної А.С. та Кіча О.М. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу начальником відділу нормативно-технічного забезпечення функціонування та реформування вугільної промисловості Департаменту вуглино-промислового та торфодобувного комплексу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 визнано невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у справі - закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурори, які брали участь у розгляді справи - заступник начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Генеральної прокуратури України Благовісна A.C. та прокурор відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Генеральної прокуратури України КічО.М. повторно подали апеляційну скаргу, в якій просять: поновити строк апеляційного оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 761/44524/16-п відносно ОСОБА_3 скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винуватою та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає поверненню особам, які її подали, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Спеціальною нормою, якою встановлений такий порядок, а саме ч. 2 ст. 294 КУпАП (зі змінами, внесеними Законом від 14.10.2014 року № 1697-УІІ) визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Наведений у зазначеній вище статті перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним, а тому розширювальному тлумаченню не підлягає.

Саме з цих підстав, а саме через те, що прокурор за чинним на даний час законодавством не наділений правом оскаржувати рішення судді в справі про адміністративне правопорушення, постановами Апеляційного суду міста Києва від 1 лютого 2017 року та від 22 лютого 2017 року було повернуто аналогічні апеляційні скарги особам, які їх подали.

Подаючи повторно апеляційну скаргу прокурори, посилаються на тіж самі доводи, а саме, що суддею апеляційного суду міста Києва не були враховані вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, ст. 250 КУпАП та позиція ВССУ, викладена в листі від 12.05.2016 за №9-1301/0/4-16.

Разом з тим, зазначені доводи не можуть бути визнані підставами, які підтверджують повноваження прокурора на оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення, в тому числі пов'язані з корупцією, з огляду на таке.

Прокурора, як суб'єкта оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, було виключено з відповідного переліку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП, саме на підставі Закону України від 14.10.2014 року № 1697-УІІ.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарзі на лист ВССУ від 12.05.2016 за № 9-1301/0/4-16, не може служити законною підставою, яка надає прокурору право, як учаснику у справах про адміністративні корупційні правопорушення, на подання скарги на постанову судді, оскільки цей лист має лише рекомендаційний характер, а тому не є обов'язковим для виконання.

Що ж стосується посилань на вимоги ст. 6 Конвенції та ст. 55 Конституції України, то вони стосуються прав людини і громадянина, а не державних органів та їх посадових осіб, які, у відповідності до вимог ч 2 ст. 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, зазначена апеляційна скарга прокурорів підлягає поверненню особам, які її подали, оскільки вони не є суб'єктами, які, відповідно до вимог закону, наділені правом на оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення, в тому числі пов'язані з корупцією.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурорів Благовісної A.C. та Кіча О.М., які брали участь у розгляді справи, подану повторно на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року, якою ОСОБА_3, визнано невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у справі - закрито, повернути особам, які її подали.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справа № 33/796/898/2017

Категорія: ст. 176-6 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Лінник О.П.