ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду в кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Савкова С.В., за участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника Гуревича Р.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 5 грудня 2017 року, якою :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, молодшого лейтенанта, місце служби і посада: військовослужбовець служби за контрактом, в/ч НОМЕР_1 , офіцер-психолог в/ч НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вигляді становить 2 465 гривень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як визнав суд, 01.12.2017 року складено протокол № 61 про військове адміністративне правопорушення, а саме: 01.12.2017 року з 06 год. 00 хв. по 08 год. 45 хв., всупереч встановленим статутним нормам внутрішнього розпорядку військовослужбовець військової служби за контрактом молодший лейтенант ОСОБА_1 самоусунувся від його виконання, та незаконно, без поважних на те причин проводив час на власний розсуд, а саме: був незаконно відсутнім на загальному підйомі, на фізичній зарядці, на ранковому огляді та на загальному розводі особового складу. Скоїв правопорушення, передбачене ст. 172-15 ч. 2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 простить постанову суду скасувати, справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що суд не взяв до уваги всі обставини справи; не з`ясував, чи був ОСОБА_1 ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку; судом не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_1 з приводу поганого самопочуття 01 грудня 2017 року, що й стало причиною пропуску ранкового шикування; зазначає, що ОСОБА_2 звертався до медичної частини 1 грудня 2017 року приблизно о 8-30 годині, раніше звернутися не мав можливості, оскільки медична частина починає свою роботу з 8 години ранку, фельдшер надав останньому ліки, про що є запис у журналі медпункту військової частини, однак судом проігноровано цей факт, клопотання про витребування вказаного журналу залишено без задоволення. Крім того, вищевказані обставини підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ; також, зазначає, що проблеми зі станом здоров`я у ОСОБА_2 почались ще 30 листопада 2017 року, про що був повідомлений заступник командиру батальйону по роботі з особовим складом майор ОСОБА_4 . Звертає увагу, що в протоколі належним чином не зазначено в чому полягає недбале ставлення до військової служби. Також, вказує, що суд першої інстанції незаконно стягнув з ОСОБА_2 судовий збір, оскільки останній , згідно з п. 12 ч. 1 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від його сплати. Крім того, ОСОБА_2 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що строк пропущено з поважних причин, а саме у зв`язку з тим, що повний текст оскаржуваного рішення отримано апелянтом лише 11 грудня 2017 року.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, просили

її задовольнити, а постанову суду скасувати.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_5 , вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №61 від 1 грудня 2017 року, поясненнями правопорушника ОСОБА_1 ,а також поясненнями свідків. Крім того, суддя кваліфікував дії ОСОБА_1 як такі, що вчинені в особливий період, відповідно і протокол про адміністративне правопорушення був складений за ч.2 ст. 172-15 КУпАП. Разом з тим, опис обставин, установлених при розгляді справи, не містить посилання на те, що дії ОСОБА_2 вчинені в умовах особливого стану. В мотивувальній частині постанови судді відсутнє будь-яке обґрунтування цієї кваліфікуючої ознаки.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

Посилання у протоколі на вчинення ОСОБА_2 правопорушення в особливий період є безпідставним.

Указ в.о. Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 затверджено ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №1126-VII. Згідно п. 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. ЗУ від 17 березня 2014 року № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме 18 березня 2014 року. Відповідно до п. 3 зазначеного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом. Таким чином, 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 ст. 1 ЗУ «Про обору України» та абзацу 4 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, тривалість якого пов`язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено п. 3 Указу, тобто 45 діб. Отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 становила 45 діб: з 18.03.2014 року по 02.05.2014 року.

Згідно Указів Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014, від 06.05.2014 р. №454/2014, від 21.07.2014 р. №607/2014, від 14.01.2015 р. № 15, затверджених Законами України, особливий період в Україні діяв з 18.03.2014 року по 02.05.2014 року; з 07.05.2014 року по 21.06.2014 року; з 24.07.2014 року по 07.09.2014 року; з 20.01.2015 року по 22.08.2015 року.

Таким чином, станом на момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 1 грудня 2017 року, особливий період не діяв.

Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Диспозиція ч. 2 статті 172-15 КУпАП є бланкетною, а саме вказує на недбале ставлення особи до військової служби в період особливого періоду. Особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення, прийшла до висновку, що ОСОБА_2 порушено ст. ст. 129,130 ЗУ «Про Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України» під час особливого періоду, що призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Разом з тим, вчинення ОСОБА_2 саме цього адміністративного правопорушення не знайшло підтвердження в судовому засіданні, суд самостійно не має змоги змінити фактичні обставини адміністративного правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та надати іншу кваліфікацію. В зв`язку з цим провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Що стосується клопотання про поновлення строку, апеляційна інстанція вважає, що ОСОБА_2 прийшов до хибного висновку щодо пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.. 289 КУпАП, Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Оскільки оскаржуване рішення постановлено 5 грудня 2017 року, останнім днем подання апеляційної скарги є 15 грудня 2017 року.

Враховуючи наведене, апеляційна інстанція вважає апеляційну скаргу, подану 15 грудня 2017 року такою, що принесена в строк, передбачений чинним законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 5 грудня 2017 року скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172- 15 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області С.В. Савкова