П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області Соколишина Л.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, фізичної особи-підприємця,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29 серпня 2017 року, ОСОБА_1, як фізичною особою-підприємцем, протягом 2017 року при проведенні нарахування заробітної плати за період щорічної відпустки в серпні 2017 року, працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, Тошеву,Т.Б., ОСОБА_4, ОСОБА_5 не враховано коефіцієнт підвищення заробітної плати, чим порушено п. 10 Постанови КМУ від 08 лютого 1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка від 12 вересня 2017 року. На адресу суду 07 вересня 2017 року надійшло письмове заперечення ОСОБА_1, в якому він вказав, що Постанова КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності, тобто дія цієї постанови не поширюється на фізичних осіб-підприємців. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та просив справу закрити.

Представник Управління держпраці у Черкаській області ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила наступне: якщо в обліковому періоді було підвищено посадові оклади, то при нарахуванні заробітної плати за час щорічної відпустки та компенсації за невикористану відпустку при звільненні, коригуються на коефіцієнт підвищення посадових окладів, відповідно до п. 10 постанови КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року, що ОСОБА_1 зроблено не було.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як фізичною особою-підприємцем, протягом 2017 року при проведенні нарахування заробітної плати за період щорічної відпустки в серпні 2017 року, працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, Тошеву,Т.Б., ОСОБА_4, ОСОБА_5В . не враховано коефіцієнт підвищення заробітної плати, чим порушено п. 10 Постанови КМУ від 08 лютого 1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до ст. 128, ст. 58 ГК України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи. Згідно ст. 50 ЦК України фізична особа має право займатися підприємницькою діяльністю після державної реєстрації. Як вбачається зі ст. 51 ЦК України до діяльності ФОП як підприємця застосовують норми права, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, за умови якщо інше не випливає із суті відносин або не встановлено законом.

Згідно із п. 2.2 Класифікатору № 288 від 22 листопада 1994 року Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації, за формою власності підприємства розрізняють: приватні, колективні, комунальні, державні. Приватними є фірми, що належать окремим громадянам на правах приватної власності та з правом найму робочої сили. До цього відноситься також індивідуальні та сімейні підприємства, які базуються на приватній власності, але тільки на особистій праці (праці членів сім'ї).

А тому, посилання ОСОБА_1 на те, що дія Постанови КМУ від 08 лютого 1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» не поширюється на фізичних осіб-підприємців, не відповідає чинному законодавству.

Крім того, у судовому засіданні із пояснень ОСОБА_1, так і з пояснень особи, що складала протокол, встановлено, що ОСОБА_1 були підвищені посадові оклади у 2017 році, однак не було враховано коефіцієнт підвищення заробітної плати.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП - порушення вимог законодавства про працю.

Вина ОСОБА_1В.у вчиненому правопорушенні підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 23-23-86/0522;

- даними акту перевірки № 23-23-86/0891

- поясненнями ОСОБА_6, даними у судовому засіданні.

Враховуючи особу ОСОБА_1, характер вчиненого ним правопорушення, відсутність помякшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що до нього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

З ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 320 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 41, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 (триста двадцять) грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня ухвалення постанови.

Суддя: ОСОБА_7