КРИНИЧАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 178/1050/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2017 року с.Кринички

Суддя Криничанського районного суду Дніпропетровської області Цаберябий Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні с.Кринички справу про адміністративне правопорушення відносно:

С Т Р А Ш К А ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого генеральним директором комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 ,-

за ч. 2 ст. 212-3 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

18 червня 2017 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до регіонального представництва Уповноваженого Верховної ради України з прав людини у Дніпропетровській області з заявою про порушення комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» його права на доступ до публічної інформації.

За фактом звернення потерпілого в секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради було відкрито провадження № 293409.

За результатом проведеної перевірки Регіональним представником Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Дніпропетровській області, встановлено наступне :

12 червня 2017 року (вх. № 4444/01-17) потерпілий звернувся до Дніпровської обласної ради з інформаційним запитом в якому просив надати штатний розпис комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» з детальним зазначенням розмірів посадових окладів та всіх наявних надбавок до посадових окладів.

13 червня 2017 року (вих. № 1813/0/2-17) Дніпропетровською обласною радою інформаційний запит Потерпілого було передано до комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» для надання відповіді, так як Дніпропетровська обласна рада не є розпорядником запитуваної інформації, про що було повідомлено потерпілого листом від 15 червня 2017 (вих. № 1814/02-17).

16 червня 2017 року (вих. № 801/1-8) потерпілому було надано відповідь за підписом генерального директора комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради Аульський водовід» ОСОБА_3, в якій було відмовлено в паланні запитуваної інформації.

Відтак, відповідь надана потерпілому не відповідає наступним вимогам:

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених ним Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених ним Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом та юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації (пункт 1 та 6 частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено перелік розпорядників публічної інформації, на яких поширюються норми Закону. При цьому, кожний визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації є розпорядником лише щодо певного виду інформації.

Так, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Також до розпорядників інформації відносяться суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг (пункт4 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Крім того, до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті у порядку, передбаченому ним Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють, зокрема інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно непохідною інформацію) (пункт4 частини другої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних ociб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід», є комунальним підприємством, що засноване Дніпропетровською обласною радою.

Таким чином, в розумінні Закону комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» може бути розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів, а також інформації, що становить суспільний інтерес.

Частиною п'ятою статті 6 Закону «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних ociб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати школи інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до частини третьої статті 8 Господарського кодексу України передбачено, що господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи.

Частиною першою статті 63 ГК України передбачено, що залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів, як зокрема, комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує підприємством і формує його трудовий колектив, на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об'єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника (ч. 4 ст. 63 ГУ України).

Комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевої о самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління (ч. 1 ст. 78 ГК України).

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції в межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами ( ч. 2 ст. 78 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 78 ГК України майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Відповідно до частини першої стаття 140 ГК України джерелами формування майна суб'єктів господарювання є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи від реалізації продукції (робіт, послуг); доходи від цінних паперів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; надходження від продажу (здачі в оренду) майнових об'єктів (комплексів), що належать їм, придбання майна інших суб'єктів; кредити банків та інших кредиторів; безоплатні та благодійні внески, пожертвування організацій і громадян; інші джерела, не заборонені законом.

З аналізу вищезазначених норм законодавства України вбачається, що все майно, яким володіє комунальне підприємство, в тому числі доходи від реалізації послуг є комунальним майном , тобто власністю відповідної територіальної громади.

Таким чином, доступ до інформації щодо розпорядження комунальним підприємством комунальним майном, зокрема, інформація про використання коштів, розподіл доходів від надання слуг (продукції, товарів), виплати заробітної плати працівникам, використання вкладів та дотацій з бюджетів, інші витрати та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримували ці кошти або майно, не може бути обмеженою відповідно до ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Крім того, 14 жовтня 2014 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки». В Стратегії вказується про те, що ефективний доступ до інформації, якою володіють органи Публічної влади, інші суб'єкти, є важливою передумовою для запобігання корупції, виявлення га припинення корупційних діянь. Особливе значення має інформація, яка становить суспільний інтерес, а саме відомості про використання бюджетних коштів, розпорядження державним або комунальним майном, особисті доходи, майно, видатки за зобов'язання фінансового характеру публічних службовців. Доступ до інформації є необхідним інструментом для проведення журналістських розслідувань, стимулювання громадянської активності в антикорупційній сфері (підрозділ «доступ до інформації» Розділу 3. «Запобігання корупції»).

Окрім цього, в юридичній термінології поняття «штатний розпис» визначено в наказі (Головного управління державної служби України «Про затвердження нової редакції Порядку підготовки організаційних документів в Головному управлінні державної служби України та його територіальних органах» від 27 жовтня 2006 року № 350. Згідно вищезазначеного наказу, штатний розпис це перелік посад в установі (організації) із зазначенням їх кількості і розмірів посадових окладів. Аналогічне визначення надається в листі Міністерства праці та соціальної політики міни від 27 червня 2007 року № 163/06/187-07, де означено, що штатний розпис містить назву посад, чисельність працівників і оклади по кожній посаді.

Зокрема, штатний розпис та документи про затвердження організаційної структури підприємства відображає кількість структурних підрозділів та їх підпорядкованість, кількість штатних посад, посадові оклади, загальний фонд оплат праці.

Оскільки підприємство є державним, а оплата заробітної плати здійснюється за рахунок державного майна, суспільний інтерес до його організаційної структури та штатного розкладу підвищується.

Таким чином, запитувана заявником інформація є публічною, а комунальне підприємство є її розпорядником. Відтак, запитувана інформація повинна надаватись підприємством в порядку. Передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відтак, як вбачається з листа від 16 червня 2017 року (вих.. № 801/1-8) комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» володіє запитуваною інформацією, але відносить запитувану інформацію до інформації для службового користування.

Вказаним Законом визначено вили інформації з обмеженим доступом та підстави, за якими розпорядник інформації може обмежити доступ до інформації.

Інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; таємна інформація; 3) службова інформація (ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»)

Так, частиною першою ст. 9 Закону передбачено, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону до службової інформації може належати така інформація: 1) що міститься і документах суб'єктів владних повноважень, яка становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень, і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень: 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

При цьому, відповідність одному із зазначених пунктів не означає автоматичне віднесенні інформації до службової. Закон передбачає, що така інформація може бути віднесена до службової, але лише при дотриманні вимог щодо застосування трискладового тесту, передбаченого ч. 2 ст. 6 Закону.

Так, вказаним положенням Закону передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог (трискладовий тест):

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для

захисту репутації або прав інших людей, для розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

З огляду на вищевказане, відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є не обгрунтованою тa такою, що суперечить Закону.

У відповіді на запит заявника не вказано обгрунтування обмеження доступу до інформації відповідно до вимог Закону.

Крім того, Закон не вимагає обов'язкового складення тa затвердження переліку відомостей, що становлять службову інформацію. Перелік. у разі затвердження, має складатись з абстрактних категорій інформації, яка може бути віднесена до службової, безвідносно до конкретної інформації (конкретного документа). Тобто, перелік слугує тільки орієнтиром для запитувачів щодо інформації, доступ до якої може бути обмежено, у разі якщо застосування трискладового тесту в кожному конкретному випадку надасть підстави для її обмеження. З огляду на це не може бути наперед визначеного переліку службової інформації, тобто відомостей, які автоматично відносяться до службової інформації.

Отже, включення відомостей до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію, не є підставою для відмови у наданні інформації.

В той же час частиною 7 ст. 6 Закону наголошується на тому, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Це означає, що у разі якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, надається його копія, з якої вилучено таку інформацію, наприклад шляхом ретушування.

Відповідно до п. 6 ст. 14 Закону, розпорядники інформації зобовязані зокрема надавати та оприлюднювати достовірну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

При цьому, статтею 22 Закону визначено вичерпний перелік підстав для відмови у надання інформації. Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1 ) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону; 3 ) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, повязані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону

Таким чином, запитувана заявником інформація є публічною, відтак, запитувана інформація повинна надаватися в порядку, передбаченому ЗУ «Про доступ до публічної інформації»

Листом від 16 червня 2017 року (вих.. № 801/1-8) генеральний директор комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» ОСОБА_3 неправомірно відмовив у наданні запитуваної інформації.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що інформація щодо штатного розпису та відомості щодо оплати праці працівників КП ДОР «Аульський водовід» не відносяться до переліку інформації, доступ до якої не обмежений. Ця інформація призначена для службового користування та стосується внутрішньої діяльності підприємства. Підприємство не фінансується за рахунок бюджетних коштів і є стратегічним об'єктом, що охороняється. Тому інформація про штат працівників підприємства може зашкодити безпеці діяльності підприємства, оскільки оприлюднить кількість працівників охорони. Тому він вважає, що вчинив вірно, відмовивши в наданні інформації

Оцінивши докази по справі суд вважає встановленим, що КП ДОР «Аульський водовід» засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської обласної ради. Штат працівників підприємства встановлений наказом генерального директора підприємства № 138 від 13 квітня 2017 року. Фонд оплати праці підприємства створюється в розмірі, що визначається чинним законодавством України. Джерелом коштів на оплату праці працівників підприємства є частина доходу, одержаного в результаті господарської діяльності. Наказом № 53-к від 05 грудня 2016 року ОСОБА_3 призначений на посаду генерального директора підприємства. Згідно листів управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області КП ДОР «Аульський водовід» відноситься до категорії терористично уразливих, керівництву якого необхідно вжити заходів для недопущення розголошення співробітниками об'єкту інформації щодо спеціфіки, режиму роботи об'єкту, обладнання, потужностей, схеми розміщення будівель, території об'єкту, тощо. Тобто ОСОБА_3 в повній мірі володів інформацією щодо штатного розпису та заробітної плати співробітників підприємства. Ця інформація не відноситься до категорії інформації для службового користування. Законом України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог (трискладовий тест):

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для

захисту репутації або прав інших людей, для розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Ст. 22 Закону визначено вичерпний перелік підстав для відмови у надання інформації. Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1 ) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону; 3 ) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, повязані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону. В той же час частиною 7 ст. 6 Закону наголошується на тому, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Це означає, що у разі якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, надається його копія, з якої вилучено таку інформацію, наприклад шляхом ретушування.

Таким чином, запитувана потерпілим інформація є публічною, відтак, запитувана інформація повинна надаватися в порядку, передбаченому ЗУ «Про доступ до публічної інформації». А зважаючи на статус підприємства як терористично уразливого ОСОБА_3 мав вилучити з інформації про штатний розпис та заробітну плату працівників підприємства інформацію щодо кількості та величини заробітної плати працівників підприємства, які забезпечують охорону та безпеку діяльності підприємства, а не відмовляти в наданні запитуємої інформації в повному обсязі.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ч. 2 ст. 212-3, ст.284 КпАП України суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 320 гривень судового збору на користь держави, одержувач головне управління казначейства у м. Києві, МФО 820019, рахунок 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106, код одержувача .

Протягом 10 днів з дня її винесення постанова може бути оскаржена через Криничанський районний суд до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя:

ОСОБА_4