АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/5553/17Суддя 1 інстанції Биканов І. Р.
Номер провадження 33/774/233/К/17Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Кривому Розі, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 320,00 грн. судового збору.

При обставинах, зазначених в постанові, 21 жовтня 2017 року о 16.00 годин водій ОСОБА_2 керував мопедом «Дельта» по вул. Алмазній в м. Кривому Розі, з явними ознаками алкогольного оп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова винесена судом з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, а викладені висновки не відповідають обставинам справи. Звертає увагу, що хворіє на тяжке захворювання, при якому алкоголь категорично протипоказаний, а тому підозра поліцейських у знаходженні його за кермом в стані алкогольного сп'яніння була безпідставною, в зв'язку з чим він відмовився від проходження огляду. Окрім того, наголошує, що суд не звернув уваги, що в протоколі не зазначено який саме огляд та у який спосіб він мав пройти на вимогу поліцейських. Також, у поясненнях свідків не вказано, що він, як водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів. Посилається на те, що у матеріалах справи відсутнє письмове направлення його на проходження огляду, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд в медичному закладі. Окрім того, зазначає, що в порушення ст.266 КУпАП, він не був відсторонений від керуванням транспортним засобом, що викликає сумніви у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів щодо нього. Просить прийняти до уваги той факт, що для підтвердження стану тверезості, він протягом двох годин після складання протоколу самостійно пройшов огляд у закладі охорони здоров'я, згідно якого у нього ознак сп'яніння не виявлено.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився без поважних причин, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Беручи до уваги наведене та положення ст.268 КУпАП, яка не передбачає під час судового розгляду цієї категорії справ обов'язкової присутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та яка була належним чином повідомлена про дату і час судового засідання, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 зловживає наданими йому процесуальними правами, й з метою дотримання розумних строків судового розгляду справу слід розглянути за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №098103 від 21 жовтня 2017 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП, згідно якого 21 жовтня 2017 року о 16.00 годин водій ОСОБА_2 керував мопедом «Дельта» по вул. Алмазній в м. Кривому Розі, з явними ознаками алкогольного оп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України. (а.с.1).

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, долученими до матеріалів справи, згідно яких водій ОСОБА_2 21 жовтня 2017 року, в їх присутності, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога для визначення стану сп'яніння (а.с.2).

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, поясненнями цих свідків спростовуються доводи скарги про те, що ОСОБА_2, як водій, відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, адже, ці свідки зазначили, крім іншого, й про факт його відмови від проходження медичного огляду за допомогою приладу «Драгер».

Окрім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_2, 21 жовтня 2017 року він був зупинений працівниками поліції та на їх вимогу, відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння ані за допомогою приладу «Драгер», ані у медичному закладі (а.с.3).

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_2, що в протоколі не зазначено який саме огляд та у який спосіб він мав пройти на вимогу поліцейських, не заслуговують на увагу, оскільки у ньому, з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, вказано, що він керував транспортним засобом з явними ознаками саме алкогольного сп'яніння - нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя, а від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовився.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що у матеріалах справи відсутнє письмове направлення ОСОБА_2 на проходження огляду є необґрунтованими.

Так, відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Тобто, направлення для огляду водія на стан сп'яніння додається до протоколу виключно у разі згоди водія на його проходження. В цьому ж випадку ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду, відтак направлення на огляд не складалося.

Що стосується доводів скарги про те, що в порушення ст.266 КУпАП, він не був відсторонений від керуванням транспортним засобом, апеляційний суд вважає, що цей факт жодним чином не впливає на можливість встановлення чи спростування вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

При цьому, долучений ОСОБА_2 до матеріалів справи висновок лікаря КЗ «Криворізький ПНД» ОСОБА_5 від 21.10.2017 року, згідно якого у нього ознак сп'яніння не виявлено, не є доказом відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 складений у зв'язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп'яніння, тобто за порушення ним п.2.5 ПДР України, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тобто порушення п.2.9 ПДР України, яке також передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, огляд ОСОБА_2 в медичному закладі проведено з порушенням вимог ст.266 КУпАП, тобто без присутності під час огляду поліцейського та по спливу двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення Правил дорожнього руху України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п.2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

У контексті вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, як необґрунтовану.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривеньз позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко