АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18грудня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрито, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови, 19.07.2017 року об 11 год. 20 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1, на вул. Грушевського, 1 в місті Києві, під час руху не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2017 року та постановити апеляційним судом нове рішення, яким закрити провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

При цьому, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Вважає, що системний аналіз положень статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні, тобто під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, а тому, на думку апелянта, закриття провадження з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Наголошує, що таку ж позицію висловлює у своєму узагальненому висновку Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України.

Крім того звертає увагу, що в оскаржуваній постанові суд зазначив, що вина ОСОБА_1 була повністю доведена при дослідженні лише чотирьох документів: протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2, однак такий висновок суду суперечить положенням вимогам статті 251 КУпАП, якою передбачено перелік даних та матеріалів, які є доказами у справах про адміністративне правопорушення, а отже його вина у вчиненні адміністративного правопорушення доведена не була.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, вислухавши його пояснення на підтримку апеляційних доводів, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Під час апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_1 підтримав доводи поданої апеляційної скарги та зазначив, що суд прийняв незаконне рішення про закриття провадження в справі відносно нього на підставі п.7 ст. 247 КУпАП з одночасним встановленням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та вважає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції його вина не була доведена належним чином.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - водій автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Так, відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно приписів ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив строку, передбаченого статтею 38 цього Кодексу, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

Таким чином системний аналіз вищезазначених норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється і закриття провадження з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі у зв'язку зі сплином цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п. 13.1 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №101183 від 19.07.2017 року (а.с. 1), згідно якого водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1, під час руху не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження; схемою місця ДТП від 19.07.2017 року (а.с. 2), яка без зауважень підписана обома учасниками даної пригоди, на якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів, їх взаємне розташування на проїзній частині та зазначено перелік пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП та поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що були надані працівникам поліції безпосередньо на місці пригоди (а.с. 3, 4), які повністю узгоджуються з даними, що містяться в матеріалах справи.

Отже, судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на узагальнений висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, на обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги, то такий висновок не є джерелом права, а законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України, як це передбачено ч.1 ст. 2 КУпАП, а також Конституції України, яка має найвищу юридичну силу.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/3095/2017 Категорія: ст. 124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.