АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю

потерпілого ОСОБА_1

особи, провадження щодо якої закрито ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання потерпілого ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року, та апеляційну скаргу, якою провадження у справі щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 11 серпня 2016 року о 09.50 год. в м. Києві по вул. Трутенка ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, був неуважним, відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки та при об'їзді перешкоди не врахував габаритів свого транспортного засобу, не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, що спричинило зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, та до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 б), 13.3 ПДР України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки в діях ОСОБА_2 не вбачається порушень п.п. 2.3 б), 13.3 ПДР України, що знайшло підтвердження в матеріалах справи.

Не погоджуючись з постановою суду, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а також подав окреме клопотання про поновлення строку, просить скасувати оскаржувану постанову, та визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо поновлення строків на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції потерпілий зазначає, що при розгляді справи в районному суді він присутнім не був, про дату час та місце проведення судового засідання не був повідомлений. Про результати розгляду справи дізнався тільки 27 березня 2017 року, коли безпосередньо з'явився до Голосіївського районного суду м. Києва, де й отримав копію оскаржуваної постанови.

Посилаючись на норми КУпАП та положення Європейської конвенції про захист прав людини, апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального законодавства, а тому дані обставини порушують його право на участь в суді, що одночасно є підставою для скасування судового рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те, що зіткнення відбулось задньою частиною автомобіля «Ауді» з передньою частиною автомобіля «Фіат», які знаходились в одному напрямку та в одній і тій же крайній смузі. При цьому, як зазначає апелянт, його автомобіль у відповідності до вимог п.п. 9.1, 10.1, 10.4, 11.2 ПДР України, переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, завчасно увімкнув світловий покажчик повороту, та зайняв відповідне крайнє положення з урахуванням габаритів свого автомобіля та припаркованого на проїзній частині цієї ж смуги мікроавтобуса «Пежо» державний номерний знак НОМЕР_3.

Так, апелянт вважає, що водій автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 винен у скоєнні ДТП, оскільки не зреагував на зміну дорожньої обстановки та при об'їзді першкоди, припакованого мікроавтобуса «Пежо», не врахував ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів та безпечний інтервал між ними, не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, що спричинило зіткнення з автомобілем «Ауді, та призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників ДТП, опитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Вказана вимога закону судом першої інстанції при розгляді даної справи не дотримана, оскільки в матеріалах справи відсутнідані про належне повдомлення ОСОБА_1, як іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, про день та час розгляду справи - 10 жовтня 2016 року, чим порушено його право брати безпосередню участь у розгляді справи, з наданням своїх пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції у справі.

В матеріалах справи в додатку до клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження наявна копія оскаржуваної постанови від 10 жовтня 2016 року (ас. 29), на якій зазначено дата «27.03.17» над штампом «копія», а на звороті постанови вказано про те, що постанова набрала законної сили 21.10.16, а тому, за таких обставин доводи клопотання ОСОБА_1 про те, що він отримав копію оскаржуваної постанови саме 27 березня 2017 року не спростовані наявними матеріалами справи.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 31 березня 2017 року, відповідно до поштового штемпелю, який зазначено на конверті поштового відправлення (ас. 38).

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є законним та обґрунтованим.

Так, відповідно до матеріалів справи вбачається, що стосовно ОСОБА_2 складено протокол про те, що ОСОБА_2 11 серпня 2016 року о 09.50 год. в м. Києві по вул. О. Трутенка, керував транспортним засобом «Fiat Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 був неуважним, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, та при об'їзді перешкоди не врахував габаритів свого транспортного засобу, та не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, що спричинило зіткнення з транспортним засобом «Audi Q 7» державний номерний знак НОМЕР_5, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б), 13.3 ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів (ас. 1).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2, наданих одразу після ДТП, в суді першої та апеляційної інстанцій, він вину у вчиненні ДТП не визнав та пояснив, що 11 серпня 2016 року о 09.50 год. рухався за кермом автомобілю «Fiat Doblo» в напрямку вул. Вільямса в правій смузі. Була тягнучка, по першій та другій смугах руху. Від різкого маневру автомобіля під керуванням ОСОБА_1, який почав поворот праворуч для заїзду у двір з другої смуги руху, сталося зіткнення автомобілів. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 перестоювався в праву смугу руху, і ОСОБА_1, не впевнившись в тому, що правий ряд є вільним для перестроювання, здійснив наїзд на автомобіль під його (ОСОБА_2) керуванням, який зупинився для об'їзду перешкоди з його (ОСОБА_2) правого боку.

Відповідно до пояснень водія автомобілю «Audi Q7» ОСОБА_1, як після ДТП, так і в суді апеляційної інстанції, він рухався на автомобілі по вул. Трутенка в бік житлового масиву «Теремки» зі швидкість 10 км/год., в другій смузі руху , оскільки перший ряд був зайнятий мікроавтобусом. Увімкнув сигнал правого повороту та почав здійснювати поворот для заїзду в арку за адресою: вул. Трутенка, 10 в м. Києві, після чого відчув удар в задню частину свого автомобіля. Коли вийшов з салону свого автомобіля, то побачив, що з автомобілем зіткнувся транспортний засіб «Fiat Doblo»державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, який не дивився, що друга смуга зайнята.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції допитаний інспектор патрульної поліції ОСОБА_4, який пояснив, що на лінію 102 надійшов виклик про вчинення ДТП по вул. О. Трутенка, 10. Безпосередньо на місці ДТП було встановлено, що в крайній правій смузі перебував прикаркований транспортний засіб, який об'їжджав автомобіль «Fiat Doblo», а транспортний засіб «Audi Q7» здійснював поворот. Виходячи з замірів, місце зіткнення на схемі помилково вказано невірно. Транспортний засіб «Fiat Doblo» розпочав рух, коли «Audi Q7» здійснював поворот, і в результаті його дій відбулось зіткнення. Пояснити, чи перебував автомобіль «Фіат» повністю в першій смузі, чи частково на другій смузі руху, не може, оскільки не пам'ятає.

Допитаний в апеляційному суді інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 пояснив, що було зафіксовано транспортні засоби на проїзній частині після настання ДТП. Він складав схему дорожньо-транспортної пригоди з прив'язкою до перехрестя. Транспортний засіб «Fiat Doblo» був прикаркований, а «Audi Q7» намагався здійснити поворот праворуч. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження: «Fiat Doblo» - пошкоджена ліва передня частина, «Audi Q7» - права задня частина автомобіля. В поясненнях водій транспортного засобу «Fiat Doblo» не вказав, що мав намір перелаштовуватись, але щоб проїхати йому (ОСОБА_2) заважав прикаркований автомобіль. Він з напарником дійшли висновку, що в ДТП винуватий водій транспортного засобу «Fiat Doblo». Де саме розташовувався автомобіль «Фіат»: на першій смузі руху, чи між смугами, вказати не може.

Разом з тим, апеляційний суд не може взяти до уваги пояснення вищезазначених свідків, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи, та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у справі не встановлено доказів, які б свідчили про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобілю «Fiat Doblo» державнийномерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 внаслідок порушення ним п. 13.3 ПДР України.

Пункт 13.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Разом з тим, будь-яких беззаперечних даних про те, що ОСОБА_2 порушено саме п. 13.3 ПДР України, матеріали справи не містять.

Доводи ОСОБА_1 про наявність в діях водія ОСОБА_2 інших порушень Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП, апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути предметом розгляду в даному провадженні, оскільки суд першої інстанції розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а суд апеляційної інстанції - в межах апеляційної скарги за результатами прийнятого судом першої інстанції рішення.

Крім того, з урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року якою провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва