АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/2546/2017 Постанова винесена суддею Диба О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя в суді апел. інст.: Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва КепкалЛ.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 н.м.д.г., що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_327.06.2017 року о 05 годині 10 хвилин, керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Вишгородська, 44 в м. Києві з явними ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року скасувати, звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі ст. 21 КУпАП з передачею матеріалів адміністративної справи на розгляд трудового колективу ТОВ «Санрайз Білдінг Груп» для вжиття громадського впливу.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що Відповідно до наказу ТОВ «Санрайз Білдінг Груп» № 14-03-ок від 26.06.2017 року його було відряджено 27.06.2017 р. до будівельного об'єкту. 27.06.2017року 04:45 год. на виконання вищезазначеного наказу він відправився на своєму автомобілі «Фольксваген», д.н.з НОМЕР_2 у відрядження, однак близько о 05:10 год. по вул. Вишгородська 44, в м. Києві був зупинений працівниками поліції. На місці зупинки транспортного засобу, працівниками поліції йому було запропоновано пройти у найближчому медичному закладі огляд на стан наркотичного сп'яніння, на що він погодився. Прибувши до медичного закладу, працівники поліції в приміщенні закладу відразу склади на нього адміністративний протокол, незважаючи на те, що медичний огляд ще не проводився.

ОСОБА_3 зазначає, що знаходячись у медичному закладі більше години, медичний огляд відносно нього так і не відбувся, а тому він змушений був залишити медичну установу, оскільки поспішав виконати покладені підприємством на нього обов'язки, таким чином дані дії в подальшому були розцінені працівниками поліції як відмова від проходження медичного огляду, про що вказали згодом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апелянт вказує на те, що у суді першої інстанції у судових засіданнях він визнавав той факт, що він залишив медичну установу, чим відмовився у подальшому від проходження медичного огляду, у чому щиро розкаюється і заперечував проти того, що він був за кермом в стані наркотичного сп'яніння.

Крім цього ОСОБА_3 зазначає, що враховуючи те, що він є членом трудового колективу ТОВ «Санрайз Білдінг Груп», і сумлінно виконує свої робочі обов'язки, характеризується виключно позитивно, жодного разу не було порушено дисципліну, а також те, що адміністративне правопорушення сталось внаслідок виконання ним своїх службових обов'язків, ТОВ «Санрайз Білдінг Груп» 12.09.2017 року звернулось до Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про передачу матеріалів адміністративної справи на розгляд трудового колективу підприємства, при цьому, ТОВ «Санрайз Білдінг Груп» в особі директора ОСОБА_5 взяло на себе зобов'язання здійснити всі належні заходи виховного характеру та вчинити дії, що спрямовані на недопущення повторного правопорушення ОСОБА_3, проте суд першої інстанції при прийнятті постанови суду не прийняв до уваги вищезазначені обставини, а також те, що ОСОБА_3 вперше притягується до адміністративної відповідальності, від його дій тяжких наслідків не настало, чим не обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у доцільності передачі матеріалів справи до трудового колективу ТОВ «Санрайз Білдінг Груп».

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і обєктивне дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП.

Статтею 21 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Надане ОСОБА_3до суду першої інстанції клопотання директора ТОВ «Санрайз Білдінг Груп» ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП в зв'язку з передачею матеріалів адміністративної справи на розгляд трудового колективу ТОВ «Санрайз Білдінг Груп»судом першої інстанції було залишено без задоволення, оскільки суд вважав, що таким чином ОСОБА_3 намагається уникнути від адміністративної відповідальності.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується й апеляційний суд, адже, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції призначалось та проводилось два судових засідання, при цьому, з письмових пояснень ОСОБА_3 та його клопотань, заявлених після першого судового засідання вбачається, що ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнавав, клопотав про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, крім того, посилався на недотримання інспекторами патрульної поліції законодавства при оформленні протоколу.

Проте, в клопотанні директора ТОВ «Санрайз Білдінг Груп» ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП в зв'язку з передачею матеріалів адміністративної справи на розгляд трудового колективу ТОВ «Санрайз Білдінг Груп», яке було подане до суду 12 вересня 2017 року, вже зазначалось про визнання вини ОСОБА_3, та щире його каяття.

А відтак, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що шляхом передачі матеріалів справи на розгляд трудового колективу, ОСОБА_3 намагається уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Крім того, застосування вимог ст. 21 КУпАП до особи є правом, а не обов'язком суду, а враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано дійшов висновку про недоцільність застосування до ОСОБА_3. заходу громадського впливу.

Відтак, доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови в задоволенні клопотання про передачу матеріалів адміністративної справи на розгляд трудового колективу є необґрунтованими.

Винуватість ОСОБА_3у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія БР № 159086 від 27 червня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст. 256 КУпАП, згідно з яким 27 червня 2017 року о 05 год. 45 хв. ОСОБА_3 по вул. Вишгородській, 44 в м. Києві керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 2,3).

Крім того, судом апеляційної інстанції було витребувано та досліджено відеозапис із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, які 27 червня 2017 року здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_3, відповідно до якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3, у останнього працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, на що вони запропонували ОСОБА_3 пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп'яніння у медичному закладі. На таку пропозицію погодився ОСОБА_3 Проте, доставивши ОСОБА_3 на територію медичного закладу за адресою вул. Визволителів, 6 в м. Києві, останній в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, при цьому будь - яких пояснень щодо причини такої відмови ОСОБА_3 не вказував.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на вимушеність відмови від проходження огляду в зв'язку з тим, що більше години чекали лікаря і більше він чекати не міг, адже, поспішав виконати покладені на нього трудові обов'язки є необгрунтованими і спростовуються як матеріалами справи, так і переглянутим відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, відповідно до яких, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції 27 червня 2017 року о 05 год. 10 хв. О 05 год. 15 хв. він сів до авто працівників поліції для доставки його до медичного закладу на Визволителів, 6. А вже о 05 год. 45 хв. в зв'язку з відмовою ОСОБА_3 від проходження огляду на вул. Визволителів, 6 складається протокол про адміністративне правопорушення, який о 06 год. 03 хв. підписують свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Тобто, з моменту зупинки ОСОБА_3 до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення пройшло всього 35 хв. При цьому, у вказаний вище проміжок часу, а саме 35 хв. слід врахувати і час, який працівники поліції витратили й на доставку ОСОБА_3 з вул. Вишгородської на вул. Визволителів для проходження огляду. А відтак, посилання ОСОБА_3 про те, що він вимушений був відмовитись від проходження огляду в зв'язку з тим, що більше ніж годину чекав лікаря, є необґрунтованими.

Крім того, є необґрунтованими й посилання ОСОБА_3 як на причину відмови від проходження огляду - те, що він поспішав на виконання своїх трудових обов'язків, адже, з відеозапису нагрудних камер вбачається, що ОСОБА_3 після зупинки працівників поліції вказує, що він рухається додому й нічого не вказує про відрядження, а під час відмови від проходження огляду взагалі не зазначає причини такої відмови.

Окрім того, відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього Руху України, не має значення причина відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння, а передбачено лише обов'язок водія пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння.

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обраний суддею ОСОБА_3 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає постанову суду щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності законною, обґрунтованою та мотивованою, а тому не вбачає підстав для скасування постанови суду з направленням матеріалів на розгляд трудового колективу, як про це просив апелянт в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 н.м.д.г., що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал