АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1231/17 Головуючий у І-й інстанції Тітова І.В.
Справа № 204/6415/17-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_2, 1970 року жовтня місяця 19 дня народження, громадянин України, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 29 вересня 2017 року о 04 год. 30 хв. у м. Дніпрі по пр. Б. Хмельницького, 74 водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Зі згоди водія у встановленого законом порядку проводився огляд на стан сп'яніння із застосуванням приладу "Драгер - 0485" у присутності двох свідків, результат вимірювання склав 0,70 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена у порушення норм матеріального права, є такою, що не відповідає вимогам закону та матеріалам провадження.

Зазначає, що дане рішення було винесено без участі його підзахисного, чим порушено його право на захист. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено приблизну дату розгляду провадження як 01.11.2017 року, яку на копії вказаного протоколу було нечітко видно, натомість фактично судове засідання з винесенням постанови було проведено 24.10.2017 року, без належного повідомлення ОСОБА_2, про що свідчить відсутність відповідних відомостей про його повідомлення в матеріалах провадження. ОСОБА_2 передав через свою доньку заяву про перенесення розгляду справи, оскільки він з 02.10.2017 року перебував на лікуванні, проте така заява не була прийнята судом.

Крім того апелянт вказує, що його підзахисному не було надано копії акту огляду на стан сп'яніння та чеку про проведення алкотесту Драгер, також не було з'ясовано, чи згоден ОСОБА_2 з результатом проведеного огляду, не прийнято від нього і пояснень, а також йому не було роз'яснено його права та обов'язки, як не зазначено належним чином і відомостей щодо нього.

Обгрунтовуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вказує, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а копія оскаржуваної постанови була отримана захисником лише 01.11.2017 р.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки згідно матеріалам справи ОСОБА_2 участі у судовому розгляді не брав та отримав її копію лише 01.11.2017 р. (а.с. 17), а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Аналізуючи оскаржувану постанову з урахуванням доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздрукованими результатами тесту; розпискою ОСОБА_3, який прийняв керування автомобілем ДАФ д.н. АЕ 9163 І.С.; письмовими поясненням понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких було проведено огляд.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути прийняті до уваги, оскільки мають формальний характер та спрямовані на ухилення його підзахисного від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, в той час як факт перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння підтверджений належними та достатніми доказами, які наявні в матеріалах провадження.

Так, доводи апеляційної скарги стосовно того, що під час складання протоколу щодо ОСОБА_6 працівником поліції не було зясовано у останнього, чи згоден він з результатом алкотесту, та не отримано від нього пояснень, є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема тим, що у протоколі, складеному щодо ОСОБА_7, наявний особистий підпис останнього та у графі пояснень ним власноручно зроблено запис "Больше не буду".

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження, втім не стосуються суті адміністративного правопорушення та не свідчать про необґрунтованість оскаржуваної постанови суду.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_8