АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/8680/17 Головуючий суддя І інстанції Єфіменко Н.В.
Провадження № 33/790/1002/17 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2017 року м. Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю правопорушника ОСОБА_1, представника Харківської митниці ДФС Тиндика М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м. Дніпро, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 81317 грн. з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: підвіски з білого металу, з камінцями зеленого кольору, з зображенням «Божої матері», з біркою «ИП Суворов С.П. Кострома, ул. П.Щербины, 28 ИИН41» 1 шт., вага за біркою 9,05г; підвіски з білого металу, з камінцями оранжевого кольору, з зображенням «Божої матері», з біркою «ИП Суворов С.П. г. Кострома, ул. П. Щербины, 28. ИИН4» 1 шт., вага за біркою 9,11 г; та інші за переліком.

Суддею встановлено, що 28.03.2017 року о 21.05 год. в зону митного контролю митного поста «Плетенівка» Харківської митниці ДФС з України в напрямку Російської Федерації, по смузі пішохідного руху, пішки з ручним багажем перетинав митний кордон України гр.. України ОСОБА_1 Під час здійснення митного контролю при усному декларуванні ОСОБА_1 заявив, що крім особистих речей, ніяких товарів та предметів, які підлягають обов'язковому декларуванню,заборонених або обмежених до переміщення, не має. Однак, при здійсненні подальшого митно-прикордонного огляду особистих речей гр.. ОСОБА_1, в полімерному пакеті без ознак приховування, виявлені ювелірні вироби зі срібла семи найменувань у кількості 304 шт./пар, а саме : 59 шт. каблучок, 48 пар сережок, 129 штю підвісів, 9 шт. браслетів, 47 шт. ланцюгів, 3 шт. кольє, 9 шт. хрестиків, про які ОСОБА_1 не заявив при декларуванні під час перетину митного кордону України та переміщував товари в порушення вимог ПКМУ № 468 від 28.05.2012 року «Про затвердження переліку товарів, вивезення (пересилання) яких громадянами за межі митної території України не допускається», зокрема виробів з дорогоцінних металів або металів, плакованих дорогоцінними металами. Згідно висновку експертів Харківського управління з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС № 140 від 17.05.2017 року, загальна вартість ювелірних виробів зі срібла семи найменувань у кількості 304 шт./пар складає 81317,64 грн.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2017 року скасувати, а провадження по справі закрити, посилаючись на те, що постанова винесена судом без повного та всебічного з'ясування обставин та ґрунтується на поверхневому дослідженні матеріалів справи.

Одночасно ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що справа розглянута за його відсутності, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 28 липня 2017 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення представника Харківської митниці ДФС Тиндика М.В. проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486,489 МК України, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 472 Митного кодексу України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

За змістом цього Закону такі дії вчиняються винною особою умисно чи з необережності.

У відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про порушення митних правил за ознаками ст. 472 МК України уповноваженою державою особою діїї якої в порядку передбаченому чинним законодавством ним не оскаржувались.

Згідно зі ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При цьому, підпункти «а, б, г, д» п.5 ст. 257 Митного Кодексу вказують на те, що декларант зобов'язаний вносити до митної декларації точні відомості про товари, їх найменування, код товару з УКТЗЕД, кількість, торгівельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар.

Як визначено ст. 266 МК України декларант забов'язаний здійснювати декларування товарів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, а саме на вимогу митного органу пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 фактичних обставин справи не спростовував.

Хоча ОСОБА_1 і зазначав суду апеляційної інстанції про порушення його прав з боку працівників прикордонної та митної служб, однак матеріали справи не містять даних про такі порушення, а дії цих органів ОСОБА_1 в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувались.

Відповідно до положень ст. 266 Митного кодексу України, декларант виконує всі обов'язки і несе передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, отже були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Проте, матеріали справи містять довідку про доставку СМС повідомлення ОСОБА_1 (а.с.48) з якої вбачається, що 12.06.2017 року о 12.36 год. ОСОБА_1 був сповіщений про час та місце розгляду справи саме за номером телефона, який він вказує у своїх письмових поясненнях (а.с.20)

Більш того, наступного дня після розгляду справи судом першої інстанції до суду надійшла заява ОСОБА_1 (а.с.57) зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про час та місце розгляду справи.

Також, хоча ОСОБА_1 і наполягає на тому, що він хворів і не мав змоги приймати участь у судовому засіданні суду першої інстанції, однак жодного підтвердження своєї хвороби ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП та в межах санкції, передбаченої ст. 472 Митного кодексу України. Доводи апелянта щодо незгоди з визначенням вартості товару не є підставою для скасування судового рішення, оскільки ОСОБА_1 дії посадових осіб митниці в порядку, визначеному главою 4 МК України, не оскаржував, під час провадження у справі клопотання про призначення експертизи не заявляв, правом, передбаченим ч.2 ст. 515 МК України, на проведення за власний рахунок незалежної експертизи не скористався.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 527-528 МК України, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з змінами та доповненнями залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко