ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2017 3/425/841/17

425/2903/17

Суддя Рубіжанського міського суду Луганської області Козюменська Валерія Вячеславівна, розглянувши матеріали, що надійшли від ГУ ДФС України у Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Володимирська, 45 В/42, за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Рубіжанського міського суду Луганської області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 543 від 18.10.2017 р., 18.10.2017 р. о 12:20 год. ОСОБА_1 здійснював реалізацію паливно-мастильних речовин, а саме: бензин марки А 92 в кількості 1200 літрів по ціні 23,60 за один літр за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, пр-т. Московський, 32, голубий вагон на території вказаної адреси, з метою отримання прибутку у грошовій формі, без державної реєстрації як субєкта господарської діяльності, в порушення вимог ст. 58 Господарського Кодексу України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», що має склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не визнав, пояснив що того дня на місці події він працював сторожем. Зазначав, що не знав, що у ємності був бензин та звідки він взявся. Пояснення, що містяться у матеріалах справи надав, оскільки боявся людей зі зброєю, спростовує їх у судовому засіданні.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду надано: протокол про адміністративне правопорушення № 543 від 18.10.2017 р., акт прийому-передачі на відповідальне зберігання товаро-матеріальних цінностей, фототаблиця, запит на реєстрацію СПД.

Дослідивши докази, надані до матеріалу про адміністративне правопорушення, суд встановив наступне.

Згідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, настає за проведення господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Господарського Кодексу України Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст. 42 Господарського Кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Господарського Кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2) ч. 2 ст. 55 Господарського Кодексу України субєктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення особистий огляд та огляд речей, передбачений ст. 264 КУпАП, у ОСОБА_1 не проводився, при цьому марка та кількість паливно-мастильних речовин, зазначені у протоколі, зі слів ОСОБА_1, хоча відповідно до його пояснень, марка бензину ОСОБА_1 не відома, а кількість паливно-мастильних речовин зазначена орієнтовно, хто саме привозить бензин він також не знає.

Протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_1, що містяться в матеріалах справи не може бути визнані документальними доказами обставин, викладених в протоколі, оскільки це обєктивно не підтверджується іншими доказами, а свої пояснення з матеріалів справи ОСОБА_1 в судовому засіданні спростував. В даному випадку суд вважає за необхідне застосувати аналогію права, а саме ч.4 ст. 95 КПК України, відповідно до якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що до протоколу не додано жодних доказів, що підтверджують обставини, викладені в протоколі та вину ОСОБА_1. Зокрема, доказів того, що виявлена речовина є саме бензином, до того ж марки А-92, доказів встановленої кількості речовини, доказів, що речовина належить саме ОСОБА_1, доказів реалізації речовини, а головне - системності такої діяльності з метою отримання прибутку. Крім того, санкція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає накладення штрафу з конфіскацією грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої. В протоколі не зазначено та до матеріалу не додані докази, які б дозволили вирішити питання про накладення стягнення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи те, що в матеріалах справи відносно зазначеної події відсутні докази, які б обєктивно та поза межами розумного сумніву підтверджували факт здійснювання ОСОБА_1 реалізації паливно-мастильних речовин, а саме: бензину марки А 92 в кількості 1200 літрів по ціні 23,60 за один літр, з метою одержання прибутку в грошовій формі, у звязку з чим суд вважає недоведеним, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю без державної реєстрації як субєкта господарської діяльності.

На підставі викладеного, суд вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283 - 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд в десятиденний строк з дня її винесення.

Суддя В.В. Козюменська