Провадження № 3/761/8023/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року
Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,
за участі: ОСОБА_1 , та його захисників адвокатів Лебідь Л.М., Кучерука М.В., прокурора відділу Генеральної прокуратури Панафеди Н.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, проживає : АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , військова частина, працює першим заступником генерального директора, з 25.10.2016 виконуючий обов*язки генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв*язку та телебачення,
за ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді першого заступника генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі - Концерн РРТ), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та у відповідності до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, під час виконання обов`язків генерального директора зазначеного підприємства в приміщенні Концерну РРТ за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, в порушення вимог пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: видав накази (від 23.12.2016 № 482, від 31.01.2016 № 13, від 28.02.2017 № 34-оп, від 29.03.2017 № 54-оп, від 24.04.2017 № 72-оп, від 25.05.2017 № 94-оп, від 26.06.2017 № 118-оп, від 24.07.2017 № 142-оп, від 18.08.2017 № 165-оп) про преміювання працівників Концерну РРТ у відповідні місяці за основні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності, в тому числі собі та своїй дружині ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисники заперечували вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП, вважають, що в його діях відсутній склад вказаного адміністративного корупційного правопорушення. В запереченнях зазначили, що на ОСОБА_1 покладені тимчасово обов*язки генерального директора Концерну РРТ, в тому числі і стосовно трудових відносин, щодо яких він діяв відповідно до Статуту п.7.7., відповідно до якого питання поліпшення умов праці, преміювання вирішуються трудовим колективом за участі Генерального директора Концерну і відображаються в Колективному договорі, положення якого поширюються на усіх працівників підприємства і є обов*язковими як для власника або уповноваженого ним органа, так і для працівників підприємства. При цьому зазначили, що Концерн є суб*єктом господарювання, який не отримує кошти з державного бюджету, а забезпечує себе за рахунок своєї господарської діяльності. Преміювання своєї дружини ОСОБА_2 здійснював на загальних для всіх працівників підставах та умовах, визначених Колективним договором, за поданням про розмір премії керівників структурних підрозділів з урахуванням особистого вкладу працівників у загальний результат роботи. Як керівник Концерну він не має права погіршувати умови праці працівників, ким би вони не доводилися. Вважають, що приватний інтерес в.о. Генерального директора у даному питанні як складова реального конфлікту інтересів відсутній, оскільки ніяких привілеїв, переваг ОСОБА_2 не надавалися під час преміювання, вважають, що він не діяв в умовах реального конфлікту інтересів. З початку виконання обов*язків в.о. Генерального директора повідомив в порядку, передбаченому ст.27 Закону «Про запобігання корупції», свого безпосереднього керівника Голову Держспецзв*язку України стосовно можливої наявності потенціального конфлікту інтересів, а також направив повідомлення в НАЗК стосовно відносин, які склалися, що можуть свідчити про потенційний конфлікт інтересів. Вказали також, що діяв у відповідності до Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням НАЗК від 14.07.2016 №2.Одночасно зазначили, що у зв*язку з тим, що підприємстві працює дружина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 повідомив про цей факт уповноважений орган управління ДССЗЗІ, та НАЗК. Одночасно у відповіді НАЗК убачалося, що має місце потенційний конфлікт інтересів, який носить тимчасовий характер, зазначили, що безпосередньо конкретний розмір премії встановлюється працівникам Концерну не генеральним директором чи виконуючим його обов*язки, а керівниками відповідних структурних підрозділів.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_3 показав, що працює начальником юридичного відділу Концерну, в його підпорядкуванні перебуває ОСОБА_2 - заступник начальника відділу. Преміювання відбувається за наказом керівника, при цьому розмір преміювання конкретного працівника визначається за рапортом поданням керівника відділу, з урахуванням результатів господарської діяльності Концерну, показників роботи кожного з працівників. Таким чином, він подає дані про розмір премій працівників відділу, в тому числі ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 , при цьому будь яких привілеїв ОСОБА_4 не надається, враховується, що вона є єдиним працівником відділу, який має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, приймає участь у кримінальних , інших судових справах від імені Концерну. Єдиним керівником Концерну, який здійснює підписання наказів про преміювання, є ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_5 в суді показала, що вона працює на посаді головного бухгалтера Концерну. При визначення преміювання начальники відділів складають доповідь про результати роботи працівників. Дані узагальнюються в подальшому плановим відділом. Розмір премій встановлюється відповідно до умов Колективного договору у відсотковому відношенні. В разі, якщо доходи Концерну перевищують встановлений розмір, розмір премії може бути підвищений.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.
Частиною 2 статті 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, які полягають у вчиненні особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
ОСОБА_1 перебуває на посаді першого заступника генерального директора Концерну РРТ з серпня 2015.

Згідно з розпорядженням КМУ від 11.10.2016 № 735-р до призначення в установленому порядку генерального директора Концерну РРТ виконання обов`язків директора Концерну РРТ тимчасово покладено на першого заступника генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_1 .

Відповідно до Статуту Концерну РРТ, затвердженого Адміністрацією Державної служби спецзв`язку та захисту інформації України наказом від 17.05.2016 №33, Концерн заснований на державній власності, є державним господарським об*єднанням підприємств і належить до сфери управління Держспецзв*язку, діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється, в тому числі, розпорядчим актом органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Таким чином, Концерн РРТ є юридичною особою публічного права. Юридичний статус підприємства закріплений у п. 3.1 Статуту.

Відповідно до положень ч.3 ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до Статуту є посадовими особами цього підприємства.

Відповідно до п. 6.1 ст.7 Статуту управління підприємством здійснюють Генеральний директор та Правління.

Наявність у ОСОБА_1 відповідних організаційно-розпорядчих функцій підтверджується повноваженнями Генерального директора Концерну, визначеними у п. 6.5 Статуту.

Отже, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді першого заступника генерального директора Концерну РРТ, є посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку поширюються вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, встановлених статтею 28 Закону.

Відповідно до п.6.5 ст.6 Статуту Генеральний директор несе відповідальність за формування і виконання фінансового плану і плану розвитку концерну, результати господарської діяльності, виконання показників ефективності, використання державного майна і прибутку згідно з контрактом.

Посадові особи, які є суб`єктами Закону, мають обов*язки, визначені статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Статтею 28 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» Закону передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Суть обмежень, закладених законодавцем у Закон, полягає у виключенні із діяльності осіб, які згідно з Законом є суб`єктами правопорушення, корупційної складової шляхом обов`язку повідомлення про приватний інтерес при здійсненні своїх повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

ОСОБА_1 перебуває у сімейних відносинах із працівником Концерну, яка займає посаду заступника начальника юридичного відділу, - ОСОБА_6 , такі обставини підтверджуються фактичними даними в справі, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Такі обставини свідчать про виникнення між вказаними особами приватного інтересу, обумовленого сімейними стосунками з одним із членів трудового колективу, повноваженнями щодо управління яким ОСОБА_1 наділений.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 приймав рішення щодо себе та своєї дружини щодо преміювання, а саме: видав накази від 23.12.2016 № 482, від 31.01.2016 № 13, від 28.02.2017 № 34-оп, від 29.03.2017 № 54-оп, від 24.04.2017 № 72-оп, від 25.05.2017 № 94-оп, від 26.06.2017 № 118-оп, від 24.07.2017 № 142-оп, від 18.08.2017 № 165-оп про преміювання працівників Концерну РРТ у відповідні місяці за основні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності, в тому числі прийняв рішення щодо себе та своєї дружини ОСОБА_2 .

Таким чином, при прийнятті вказаних рішень щодо преміювання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 між приватним майновим інтересом виконувача обов`язків Генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_1 , обумовленим матеріальним заохоченням себе та близької йому особи - дружини, та його службовими повноваження щодо ефективного використання державного майна виник реальний конфлікт інтересів, який вплинув на об`єктивність або неупереджені при прийнятті рішення під час виконання зазначених повноважень.

Отже, ОСОБА_1 , будучи наділеним повноваженнями щодо преміювання та встановлення розмірів преміювання працівникам підприємства та філії, до яких належить його дружина ОСОБА_2 , преміювавши себе та свою дружину, мав приватний інтерес, який реально вплинув на об*єктивність та неупередженість прийняття рішення щодо преміювання, оскільки мав особисту зацікавленість, що полягала у можливості отримання певних матеріальних благ, покращення матеріального стану, що свідчить про його перебування в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому ОСОБА_1 не вжив, проте мав вжити заходи для зовнішнього та самостійного врегулювання конфлікту інтересів, який передбачений ст.29 Закону, а саме:
зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом в тому числі усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень; перегляду обсягу службових повноважень особи; переведення особи на іншу посаду; звільнення особи.
Особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів, можуть самостійно вжити заходів щодо його врегулювання шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади.
Відповідно до ст.30 Закону визначено порядок усунення від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, статтею 33 Закону передбачено порядок здійснення повноважень такою особою під зовнішнім контролем і наявність можливості врегулювання реального конфлікту інтересів ОСОБА_1 в передбаченому порядку встановлена в ході розгляду справи.
Доводи сторони захисту про невчинення ОСОБА_1 дій в умовах реального конфлікту інтересів спростовуються встановленими обставинами в ході розгляду справ., Також встановлено, що саме на Генерального директора Концерну відповідно до п.10 Порядку преміювання працівників Концерну, затвердженого в.о. генерального директора Концерну РРТ, погодженого головою Об*єднаної профспілкової організації Концерну РРТ від 23.04.2014, покладено обов*язок визначення розміру преміювання конкретного працівника на підставі рапортів начальників структурних підрозділів.
Отже, суд дійшов висновку, що відповідно до протоколу, складеного уповноваженою особою НАЗК, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді першого заступника Генерального директора Концерну РРТ, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб*єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у період з 23.12.2016 по 18.08.2017 видав накази про преміювання працівників Концерну РРТ, в тому числі себе та своєї дружини ОСОБА_2 , тобто прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7КУпАП, за вчинення якого необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої зазначеної статті.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В :
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 Кодексу про адміністративні правопорушення, накласти адміністративне стягнення у вигляді двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.
Стягнути судовий збір з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна