АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яка подала скаргу ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 29 жовтня 2017 року, о 04 год. 15 хв. ОСОБА_2 передав керування автомобілем «Субару», державний номер НОМЕР_1,по вулиці Заболотного 48-а у м. Києві, водію ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 "г" «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що у його діях відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він не був обізнаний на момент передачі керування автомобілем ОСОБА_3, що останній перебуває у стані алкогольного сп'яніння, так як у його присутності він не вживав алкогольних напоїв, та не мав жодних візуальних ознак стану сп'яніння. Однак суддя місцевого суду не перевірив його доводи, не допитав ОСОБА_3 та його дружину, яка могла підтвердити повідомлені ним обставини, та не навів у постанові доказів, які підтверджують наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, зазначав, що накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суддя місцевого суду вийшов за межі санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає накладення такого стягнення лише на водіїв транспортних засобів.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'янінні або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 "г" Правил, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебувала в стані алкогольного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2017 року, у відповідності до якого, 29 жовтня 2017 року, о 04 год. 15 хв., ОСОБА_2 передав керування автомобілем «Субару», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Заболотного 48-а у м. Києві, водію ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога, чим порушив вимоги п. 2.9 "г" Правил /а.с. 1/; даними висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №008390 від 29 жовтня 2017 року щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідності до якого встановлено, що ОСОБА_3 на час огляду - 29 жовтня 2017 року о 06 год. 55 хв. перебував у стані алкогольного сп'яніння /а.с. 3/; даними письмових пояснень ОСОБА_2 від 29 жовтня 2017 року, відповідно до яких, він передавкерування своїм автомобілем «Субару», державний номер НОМЕР_1, водію ОСОБА_3, та йому не було відомо, що останній перебував у стані алкогольного сп'яніння /а.с. 4/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суддя місцевого суду неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не врахував його пояснення, є необґрунтованими. Як убачається з оскаржуваної постанови, суддя місцевого суду дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі аналізу усіх наявних по справі доказів у їх сукупності.

Посилання апелянта на те, що на момент передачі керування транспортним засобом ОСОБА_3, останній не мав видимих ознак стану алкогольного сп'яніння, що на думку апелянта, свідчить про відсутність у його діях умислу на вчинення адміністративного правопорушення, не спростовують висновків судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність, на думку апелянта, видимих ознак стану сп'яніння у особи, якій він мав намір передати керування транспортним засобом, не звільняє водія від обов'язку пересвідчитись та впевнитись у тому, що така особа не перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не допитав ОСОБА_3 та його дружину, яка могла підтвердити його пояснення, не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних, які б вказували на те, що ОСОБА_2 звертався до судді місцевого суду з відповідним клопотанням.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, немає.

Разом з тим, заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції на нього накладено адміністративне стягнення, яке не передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, як убачається зі змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Проте, накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_2 у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, суддя місцевого суду не врахував, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено можливість накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами лише на водіїв транспортних засобів, та вказане стягнення не застосовується щодо інших осіб за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та зміни постанови суду першої інстанції в частині накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Вважати ОСОБА_2 таким, на якого постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, на користь держави.

У решті постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.