АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/913/17 Головуючий І інстанції -
Справа № 613/412/17 Харченко С.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Бездітко В.М., за участю секретаря Михайлюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 05 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 05.04.2017 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 098541 відносно ОСОБА_3 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу 05.04.2017 року о 10-00 год. по вул. Гагаріна, в с. Дегтярі, Богодухівського районну, Харківської області водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Водій ОСОБА_3, перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини та нечітка мова, почервоніння очей.

ОСОБА_3 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 05 липня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в обґрунтування якої зазначив наступне.

З постанова районного суду не згоден, висновки суду про вчинення адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні себе винним не визнав та пояснив суду, що 05.04.2017 року дійсно приїздив в с. Дегтярі Богодухівського району на автомобілі ВАЗ, за кермом якого перебував ОСОБА_4

Виклик головою СФГ «Дон» ОСОБА_5 працівників поліції на місце події пояснив наявністю неприязних стосунків з приводу користування земельною ділянкою. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, оскільки автомобілем не керував.

Просить постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 05 липня 2017 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутністю особи, коли є данні про своєчасне її сповіщення і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП (а.с. 50).

Відповідно до ч. 5 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Виходячи з положень ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутністю особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 256 КУпАП встановлює, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 6 розділу ІІ Інструкції, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Пунк 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 098541 від 05.04.2017 року, складений відносно ОСОБА_3 за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 1).

Апеляційним переглядом постанови встановлено, що 05.04.2017 року, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейськими складено за перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння та в протоколі зазначено, що ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України (а.с. 1).

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 07 квітня 2017 року, суд повернув матеріали справи до Богодухівського ВП ГУНП України в Харківській області для опрацювання. В мотивувальній постанові суду зазначено «В порушення вимог ст. 256 КУпАП, при викладенні суті порушення, в протоколі не зазначено ознак алкогольного сп'яніння, та протокол містить посилання на керування особою автомобілем саме в стані алкогольного сп'яніння, хоча відповідного огляду особи проведено не було» (а.с. 16).

20 квітня 2017 року Богодухівський районний суд Харківської області повторно направив матеріали справи до Богодухівського ВП ГУНП України в Харківській області для допрацювання, у зв'язку з тим, що постанова Богодухівського районного суду Харківської області від 07 квітня 2017 року Богодухівським ВП ГУНП України в Харківській області виконана не була (а.с. 22).

06 червня 2017 року Богодухівським ВП ГУНП України повернута справа до районного суду після виконання вищезазначених постанов з поясненнями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 В протоколі про адміністративне правопорушення пункт ПДР України змінено з 2.9 «а» на п. 2.5 ПДР Украйни (а.с. 1, 23-26).

08 червня 2017 року Богодухівський районний суд Харківської області втрете направив матеріали справи до Богодухівського ВП ГУНП України в Харківській області для опрацювання та в мотивувальній частині постанови вказав «Постанова суду від 07.04.2017 року в частині зазначення ознак алкогольного сп'яніння виконана не була» (а.с .28).

29 червня 2017 року Богодухівським ВП ГУНП України повернута справа до районного суду після виконання постанови від 08.06.2017 року та в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 зазначено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, почервоніння очей (а.с. 1, 29).

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia»,рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та«Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia»,- заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.)ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції»,

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суд першої інстанції не врахував, що водій ОСОБА_3 не керував транспортним засобом, а знаходився на полі біля свого автомобіля, коли прибули працівники поліції, що підтверджується поясненнями поліцейського Назаренко М.А. про розгляді справи в районному суді (а.с. 39).

Матеріали справи не містять даних про виконання поліцейськими вимог п. 6 розділу ІІ Інструкції, а саме, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 поліцейські помилково кваліфікували в діях ОСОБА_3 порушення вимог п. 2.9 «а» без належного огляду відповідно до розділу ІІ Інструкції.

В подальшому на виконання постанов районного суду порушення пункту ПДР України поліцейськими змінено на п. 2.5 ПДР України, та невідомо яким чином, поліцейські через більш ніж два місяця з моменту складання протоколу, виявили ознаки алкогольного сп'яніння при доопрацюванні протоколу. Коли, відповідно до п. 6 розділу ІХ «Інструкції 2, ознаки алкогольного сп'яніння зазначаються поліцейським при складанні протоколу у разі відмови водія від проходження огляду.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП, поліцейські не могли визначитись з місцем вчинення адміністративного правопорушення, так в протоколі серії БР № 098541 лейтенантом поліції - Назаренко М.А. зазначено: вул. Гагаріна, с. Дегтярі, Богодухівського району, Харківської області (а.с.1).

В рапорті старшого інспектора чергового - Басараб О.О. зазначено: ОСОБА_3 на автодорозі «Богодухів - В.Писарівка» керує автомобілем в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 2).

В висновку за матеріалами перевірки по повідомленню гр. ОСОБА_6, який не містить дати. Начальник СРПП Богодухівського ВП - Цілюрик І.О. зазначив , що ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 по а/д Богодухів - Краснопілля в стані алкогольного сп'яніння.

Посилаючись на пояснення свідків районний суд не врахував, що в матеріалах справи з'явились пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 які не містять дати та часу їх надання та не відомо за яких обставин відібрані (23-25).

Данні пояснення суперечать поясненням цих же осіб наданими на місці складання протоколу проте, що їм не відомо, чи перебував ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, відповідно до п. 6 розділу ІХ Інструкції 2, саме на поліцейського а не свідків покладається обов'язок відповідно п. 3 розділу І Інструкції, зазначати ознаки алкогольного сп'яніння (23-25).

Районний суд не врахував, що відповідно до п. 6 розділу ІІ Інструкції, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 працюють в СФГ «ДОН» директором якого є ОСОБА_6 який приходиться рідним братом ОСОБА_3 та викликав поліцію (а.с. 4,6).

А відтак,суд дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП.

Згідно п. 7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки наявні обставин, що виключають провадження у справі постанова районного суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження у справів про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 287, 288, 289, 294, 295, 296 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 05 липня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко