АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2572/2017 Головуючий у першій інстанції - Ясельський А,М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду від 05 вересня 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Святошинського районного суду від 05 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до постанови судді ОСОБА_1 18 липня 2017 року о 02 год. 10 хв. керував автомобілем «GEELY», д.н.з. НОМЕР_1, та рухався по Великій Кільцевій в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просив скасувати постанову судді Святошинського районного суду від 05 вересня 2017 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діяннях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі у новій редакції ОСОБА_1 просив скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.20177 року, звільнити його від накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити за малозначністю діяння, а також звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

При цьому апелянт посилається на те, що матеріалами справи не підтверджено того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, він не буде нести адміністративної відповідальності і буде звільненим від неї. Також інспектором поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення враховано тільки якісні показники огляду на стан алкогольного сп'яніння, а не враховано кількісні показники.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та не зазначена частина статті 130 КУпАП.

Апелянт стверджує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому не було роз'яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а працівник поліції змусив його поставити підпис про ознайомлення з правами.

Проте суд не звернув уваги на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону.

При розгляді справи в суді не були викликані свідки, а у постанові судді відсутні посилання на докази, які б підтверджували присутність свідків в судовому засіданні. Також у постанові суду відсутні пояснення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності та пояснення захисника.

В матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що, на думку апелянта, свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я.

Окрім того, апелянт, посилаючись на те, що він ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності, працював водієм і використовував автомобіль у робочих цілях, мав невеликий дохід та заборгованість по кредиту у банку, зазначає, що не матиме змоги виплатити штраф, а позбавлення права керування транспортними засобами поставить його у скрутне становище.

В силу наведеного апелянт вважає, що його діяння належить розцінити як малозначне, що відповідно до ст. 22 КУпАП дає достатньо підстав для звільнення від відповідальності за вчинене правопорушення з проголошенням усного зауваження та закриття провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Одночасно апелянт, посилаючись на положення ст. 21 КУпАП, вважає, що ці ж обставини є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, у якого працює апелянт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді районного суду, про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: поясненнями самого ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження медичного огляду для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин у лікаря-нарколога, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, письмовою розпискою ОСОБА_1 про залишення на зберігання транспортного засобу - автомобіля«GEELY», д.н.з. НОМЕР_1, рапортом інспектора поліції ОСОБА_6 та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора УПП в м. Києві.

Доводи апеляції щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП є безпідставними, оскільки у протоколі викладені всі відомості, передбачені вказаною статтею.

Зокрема, у протоколі про адміністративні правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у присутності двох свідків.

Також у протоколі зазначено, що за вказане правопорушення наступає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмітка про роз'яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, прав, передбачених ст. 268 КУпАП, яка засвідчена підписом ОСОБА_1

Посилання в апеляції на те, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп'яніння, є неспроможним, оскільки особу притягнуто до відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яким передбачено обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, незалежно від того, у якому стані перебував водій.

При цьому наявність чи відсутність письмового направлення водія для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не може свідчити про порушення процедури та не спростовує факту вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, оскільки вказана обставина засвідчена свідками у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, а також письмовими поясненнями свідків.

Доводи апеляції щодо безпідставного врахування суддею районного суду письмових пояснень свідків є необґрунтованими, оскільки ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 і його представник не заявляли відповідних клопотань про допит свідків.

До того, письмові пояснення свідків підтверджуються записом з нагрудного відеореєстратора інспектора УПП в м. Києві, який переглядався в судовому засіданні суду першої інстанції, про що зазначено в оскаржуваній постанові судді.

Постанова судді Святошинського районного суду від 05 вересня 2017 року у справі щодо ОСОБА_1 за формою і змістом відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП.

Зокрема, у постанові судді викладено опис обставин, установлених під час розгляду справи із зазначенням пояснень особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, з посиланням на конкретні обставини справи та вимоги закону викладені висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та підстави призначення виду і розміру адміністративного стягнення.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та порушень вимог процесуального закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і розгляді справи в суді першої інстанції є безпідставними.

Суддя апеляційного суду не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності згідно зі ст. 21 чи ст. 22 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та ставлення особи до її дій.

Так, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є умисним адміністративним правопорушенням, прирівняним до керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, виходячи з формулювання диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, передбачене вказаною статтею не може вважатись малозначним.

Окрім того, при вирішенні питання щодо малозначності діяння необхідно враховувати характер дій особи та її ставлення до вчиненого.

ОСОБА_1, визнавши в судовому засіданні суду першої інстанції ту обставину, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, разом з тим, не визнав себе винним у вчиненому правопорушенні.

Посилання апелянта на незнання закону, яким передбачено відповідальність за порушення вимог ПДР України, не може бути взятим до уваги, оскільки незнання закону не звільняє особу від відповідальності.

Окрім того, необхідно враховувати, що ОСОБА_1, будучи учасником дорожнього руху, відповідно до п. 1.3 ПДР України зобов'язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, зокрема п. 2.5 ПДР України, яким передбачено обов'язок водія пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння на вимогу працівника поліції. У даному разі ОСОБА_1 не виконав вимог п. 2.5 ПДР України, який він, як водій, зобов'язаний був знати й виконувати, і при цьому, вважаючи таке порушення малозначним, не усвідомив необхідності неухильного виконання вимог ПДР України.

За відсутності підстав для визнання дій ОСОБА_1 малозначними та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що доводи апеляції про неможливість виконання постанови судді в частині стягнення штрафу, незадовільний матеріальний стан тощо не варто брати до уваги.

Отже, постанова судді Святошинського районного суду від 05 вересня 2017 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Святошинського районного суду від 05 вересня 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська