Справа № 750/5905/17 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/795/412/2017
Категорія - ч.1 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

13 вересня 2017 року місто Чернігів

Суддя апеляційного суду Чернігівської області Антипець В.М., розглянувши апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи, ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 липня 2017 року в справі щодо ОСОБА_2 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч 1. ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою закрите провадження у справі щодо ОСОБА_2 а ОСОБА_3 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч1. ст. 172-6 КУпАП, у зв"язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

У ч.2 ст. 294 КУпАП чітко визначений перелік осіб, які мають право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення: особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, його законний представник, захисник, потерпілий та його представник.

Посилання прокурора на ст.250 КУпАП, як на правову підставу його звернення із апеляційною скаргою, не може бути прийняте до уваги, оскільки воно не відповідає змісту названої норми закону. Прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення.

Таким правом, згідно ч.5 ст.7 КУпАП, прокурор наділений під час нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

У даному провадженні прокурор подав апеляційну скаргу у справі, де не застосовані заходи впливу, провадження закрите через закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 за №49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративні правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону».

У разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Окрім цього, ч.2 ст.294 КУпАП, яка є спеціальною нормою по відношенню до ст.250 КУпАП, названий вичерпний перелік осіб, наділених правом на апеляційне оскарження, з якого прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений Законом України від 14.10.2014 1697-VII.

Апеляційна скарга на постанову судді, у справі про адмінстративне правопорушення подається протягом 10 днів після винесення постанови. Прокурор цей строк пропустив через уперте небажання погодитися із законом, який позбавляє його права на апеляційне оскарження. Незважаючи на відмову в прийнятті до розгляду апеляційної скарги постановою судді апеляційного суду від 26 липня 2017 року, постановою судді апеляційного суду від 17 серпня 2017 року, втретє подає апеляційну скаргу з тих самих підстав, що й було відмовлено в прийнятті.

Принцип правової визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду і жодна сторона не має права вимагати перегляду цього рішення лише з однією метою домогтися повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі.

Позиція щодо підтвердження права прокурора на апеляційне оскарження постанов, викладена в рекомендаційному листі судам Вищим спеціалізованим судом України від 12 травня 2016 року № 9-1301/0/4-16, кардинально змінилася у рекомендаційному листі цього ж суду від 22.05.2017 року №223-943/0/4/17. Зокрема, п. 8 названого листа надає роз"яснення, аналогічні доводам суддів, які відмовляли прокурору у прийнятті апеляційних скарг до розгляду.

За таких обставин, коли апеляційна скарга подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, скарга підлягає поверненню без розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

В прийнятті апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді справи, ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 липня 2017 року в справі щодо ОСОБА_2 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч 1. ст. 172-6 КУпАП, відмовити, апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4