АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/774/1311/17 Головуючий в 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кондаков Г.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляцію особи, що притягується до адміністративної відповідальності на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року, -

встановив:

10 жовтня 2017 року постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с.м.т. Магадалинівка, Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.м.т. Магдалинівка, Дніпропетровської області

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На думку суду ОСОБА_2 скоїв правопорушення при наступних обставинах.

21 липня 2017 року о 02 год. 29 хвил., ОСОБА_2, знаходячись в с.м.т. Магдалинівка, вул. Центральна-Партизанська, керував автомобілем марки «ВАЗ-210994» з державним реєстраційним номерним знаком «АЕ 0884 СЕ» з ознаками алкогольного спяніння, на вимоги працівника поліції відмовився від застосування спеціального технічного засобу і від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для встановлення стану алкогольного спяніння.

Порушник не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляції просить постанову скасувати, провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Стверджує, що інспектором поліції було порушено вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки не відмовлявся від проходження медичного огляду в лікувальному закладі.

Вказує на те, що зі свідками не спілкувався. Їх пояснення не містять тверджень про те, що відмовлявся від проходження огляду у лікувальному закладі, тому ставить їх під сумнів їх обєктивність.

Вважає, що сукупність вказаних порушень не давало суду першої інстанції підстав постановити рішення з висновками про доведеність його вини.

Дослідив матеріали справи, перевірив доводи, на які посилається порушник, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.

Посилання в скарзі на неповноту і необєктивність судового розгляду в суді першій інстанції на невідповідність висновків суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні ним протиправних дій фактичним обставинам справи є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що розгляд даної справи в суді першої інстанції проведено з дотриманням норм процесуального закону, а висновки суду про винність останнього у вчиненні правопорушення при встановлених судом обставинах підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними в постанові доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_2 суд послався на пояснення свідків, які ті давали на місці події після розяснення їм прав, передбачених ст. 63 Конституції України в присутності посадових осіб поліції та самого порушника ОСОБА_2, тобто в умовах, які виключали здійснення на них будь-якого тиску.

Звертається увага на те, що вірність повідомлених свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 даних про обставини вчинення скоєного ОСОБА_2 порушення засвідчені їх власноручними записами та підписами без будь-яких зауважень.

Їх суть зводиться до того, що в день події, а саме, 21 липня 2017 року в їх присутності водій ОСОБА_2 знаходячись в стані алкогольного спяніння відмовився від пропозиції інспектора поліції від застосування спеціального технічного засобу і від проходження медичного огляду у відповідному закладі охорони, Крім того, погрожував співпрацівникам поліції неприємностями по службі (а.с. 4, 5).

Аналіз цих пояснень свідчить, що вони відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця скоєння ОСОБА_2 правопорушення, відмову від застосування спеціального технічного засобу і проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння, наслідків таких дій та інші фактичні обставини правопорушення, які складають елементи протиправного діяння, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині постанови.

Крім того, узгоджені з викривальними поясненнями вказаних свідків дані містяться:

-в протоколі про адміністративне правопорушення від 21 липня 2017 року про виявлення співпрацівниками поліції о 02 год. 29 хвил. у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння при керуванні транспортним засобом і про його відмову від застосування спеціального технічного засобу і від проходження медичного огляду в закладі охорони здоровя на стан спяніння (а.с. 3);

-в рапорті інспектора поліції ОСОБА_5 про встановлення під час патрулювання у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння, і про те, що той відмовився від застосування спеціального технічного засобу і від проходження медичного огляду в закладі охорони здоровя на стан спяніння (а.с. 6).

Наведеними в постанові даними спростовані твердження порушника про відсутність в справі доказів винності ОСОБА_2 правопорушення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Цими ж даними спростована версія останнього про те, що не відмовлявся від проходження огляду на стан здоровя в лікувальному закладі.

Безпідставними є твердження порушника про необєктивність показів свідків.

При складанні інспектором поліції пояснень від останніх, видно, що відібрані вони відповідно до вимог процесуальних норм адміністративного закону. Про те, що вони відповідають дійсності свідчать їх підписи і власноручні записи. Тому сумніватися в їх обєктивності у суду апеляційної інстанції не знаходиться підстав.

Суд першої інстанції дослідив дані, які містяться в матеріалах справи, вважав їх достатніми для доведеності вини ОСОБА_2

Таким чином, суд першої інстанції, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, та належним чином їх оцінивши, обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, а його дії вірно кваліфіковано за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляцію порушника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року щодо останнього без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков