АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1703/2017 Постанова винесена суддею Педенко А.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в

м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_2 08 березня 2017 року о 19 год. 30 хв., по вул. Миколи Василенка, 7 в м. Києві, керував автомобілем марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим порушив

п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року, а справу відносно нього закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

В обґрунтування свого прохання апелянт зазначає, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи неповно та не об'єктивно, не прийняв до уваги його клопотання, яке міститься в матеріалах справи, не допитав свідків щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, обмежившись лише формальним направленням їм повісток, а відтак не з'ясував дійсних обставин справи.

Зазначає, що працівники поліції в порушення вимог ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок), без наявності у нього жодних ознак алкогольного сп'яніння, вимагали проходження огляду, при цьому він, за відсутністю в поліцейських спеціального технічного засобу на проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, погоджувався на проходження такого огляду в медичному закладі, проте йому було у цьому відмовлено.

Стверджує, що свідки не були очевидцями його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, а були лише формально залучені поліцейським для підпису в протоколі, при цьому викласти свої пояснення в протоколі щодо фактичних обставин події йому не надали можливості.

Звертає увагу, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом, тобто безперешкодно продовжив поїздку, що свідчить про відсутність у нього ознак та стану алкогольного сп'яніння, а відтак незаконність складеного щодо нього протоколу.

У той же час, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, як зазначає апелянт, суд не врахував положення ст. 33 КУпАП, наклавши на нього занадто суворе стягнення, яке за своїм видом та розміром не в повній мірі відповідає характеру вчиненого правопорушення та його особі, а також майнового стану, а тому є несправедливим.

Одночасно апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що рішення в справі про адміністративне правопорушення було постановлено без його участі, копію постанови від 06 червня 2017 року отримав лише 14 червня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду апелянтом пропущено з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- впротоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 140834 від 08 березня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний двома свідками, містить прізвища і адреси їх проживання, а також інформацію про те, що від підпису та знайомлення з протоколом водій відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1-2).

- уписьмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2. 08 березня 2017 року о 19 год. 35 хв. по вул. Миколи Василенка, 7 в м. Києві від проходження огляду на стан сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 3-4).

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у його вчиненні.

Підстав вважати рішення судді місцевого суду таким, що постановлено без дотримання вимог ст. 245, 278, 280 КУпАП, у суду апеляційної інстанції немає.

Між тим, з метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неповноти судового розгляду, в судове засідання суду апеляційної інстанції неодноразово викликалися свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в суд не прибули, а в інший спосіб, ніж шляхом судового виклику, суд позбавлений можливості забезпечити участь у судовому засіданні цих свідків. При цьому необхідно зазначити, що письмові пояснення вказаних свідків узгоджуються з іншими доказами в справі, а відтак і були обґрунтовано враховані судом першої інстанції при постановленні рішення.

Що стосується доводів апелянта про безпідставну зупинку поліцейськими його транспортного засобу, відсутності у нього жодних ознак алкогольного сп'яніння та недотримання поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вимог ст. 266 КУпАП і Порядку, зокрема, щодо його згоди на проведення огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, в чому йому було відмовлено, то вони є надуманими, оскільки спростовуються наданим з Управління поліції у м. Києві на вимогу суду відеозаписом з камери/відеореєстратора поліцейських, з якого вбачається, що зупинка водія та всі подальші дії поліцейських, пов'язані з необхідністю проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, як і його відмова від проведення такого огляду на місці зупинки та у медичному закладі відбувалися з дотриманням положень ст. 266 КУпАП, отже указаний доказ беззаперечно доводить винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та спростовує всі доводи апелянта про протилежне.

Не спростовують будь-яким чином висновок судді щодо винуватості ОСОБА_2 в порушенні п. 2.5 ПДР України і доводи апелянта наведені в скарзі про те, що поліцейським не було відсторонено його від керування транспортним засобом. До того ж ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу правопорушення є необґрунтованими.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду, в апеляційній скарзі не наведено.

Виходячи з обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та є умисним, особи ОСОБА_2., суддя Солом'янського районного суду м. Києва, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

В той же час підлягає уточненню у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року анкетні данні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме слід вважати прізвище порушника «Лебедєв» замість «Лєбедєв».

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк

1 рік - без змін.

Уточнити у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року анкетні данні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме слід вважати прізвище порушника «Лебедєв» замість «Лєбедєв».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П.Павленко