Справа № 750/6006/17 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/795/360/2017
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі :

Головуючого суді - Акуленко С.О.,

правопорушника - ОСОБА_2

його адвоката - Селюха А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 серпня 2017 року, -

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 320 гривень.

17.06.2017, о 03.00, ОСОБА_2, у м. Чернігові, по пр. Миру, 17, керував транспортним засобом «ЗАЗ-ДЕО», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, а справу закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В підтвердження своїх вимог зазначив, що він не керував автомобілем, а сидів на задньому сидінні, однак суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги його показання та показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, натомість послався на показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та працівників поліції. Як на доказ своєї невинуватості вказує на постанову Менського районного суду, якою скасована постанова про притягнення його за ст. 126 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його адвокат Селюх А.В. категорично вказували, що ОСОБА_2 не керував даним автомобілем та як наслідок, він не зобов'язаний був проходити тест на стан сп'яніння. Також, вказували, що ОСОБА_2 не було роз'яснено прав, а протокол складений з порушеннями норм закону.

Свідок ОСОБА_11 показав, що того вечора він у складі патруля зупинив вказаний автомобіль та коли він підходив до нього - побачив, як хтось в штанях темного кольору зі смужками та в білих кросівках перелазить із місця водія на заднє сидіння. Коли всі вийшли з машини він побачив, що такий одяг тільки у ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_4 повідомив, що автомобілем керував він, після зупинки перелякавшись із-за відсутності посвідчення водія переліз із-за керма на заднє праве сидіння. Коли поліційські опитували хто був за кермом він нічого про це не казав.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що 17.06.2017 року у його присутності особа, прізвища якої не пам'ятає, відмовлялася проходити освідування на стан сп'яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника Селюха А.В., свідків ОСОБА_11, ОСОБА_4 та ОСОБА_12, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог, викладених у ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно складеного протоколу, ОСОБА_2 відмовився проходити медичний огляд на вимогу працівника поліції, про що свідчать пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, які вони давали на місці події, а свідок ОСОБА_10 і в апеляційному суді.

Крім того, суд звертає увагу, що законодавцем передбачена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобом в стані алкогольного сп'яніння, але і за відмову в проходженні медичного огляду на стан сп'яніння.

Посилання ОСОБА_2 що він не керував транспортним засобом, суд вважає безпідставними та відноситься до них критично та розцінює їх як спробу уникнення ним адміністративної відповідальності.

Так, з переглянутого відеозапису з відео реєстратора та нагрудних камер патрульних видно, що після вимоги працівників поліції автомобіль зупинився. Одразу після зупинки, працівник поліції почав підходити до авто та видно, як в цей момент автомобіль почав хитатися.

Аналізуючи вказане, та показання працівника поліції ОСОБА_11, відповідно до яких він впізнав ОСОБА_2 по штанам з полосами та кросівкам, суд вважає, що саме ОСОБА_2 керував даним транспортним засобом.

Крім того, з рапорту та відеозапису вбачається, що після зупинки, під час спілкування та вимагання надати документи працівникам поліції ОСОБА_2 намагався втекти через двори, однак був затриманий поліцейським.

Вказану поведінку суд, також, розцінює як таку, що підтверджує намагання ОСОБА_2 уникнути відповідальності, а як наслідок - підтвердження факту керування транспортним засобом саме ним.

Показання свідка ОСОБА_4 суд вважає не правдивими, оскільки з відеозапису та пояснень ОСОБА_11 вбачається, що під час зупинки автомобіля останнього на місці водія не було, і після опитування ніхто із пасажірів автомобіля не говорив, що ним керував.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. Ці обставини підтверджуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 17.06.2017 року серія БР № 220438 (а.с. 3), поясненнями свідків ОСОБА_7.(а.с. 5), ОСОБА_13, ОСОБА_10.(а.с. 7-8), розпискою ОСОБА_2, відповідно до якої останній доручив ОСОБА_8 доставити його транспортний засіб до стоянки (а.с. 9), рапортом інспектора Біленка С.О.(а.с. 10).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 були роз'яснені права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, але останній відмовився надати пояснення, ставити свій підпис та отримувати копію протоколу.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 була відома суть порушення та роз'яснені права, відповідно норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Так суд правильно дійшов висновку щодо грубого порушення правил дорожнього руху і вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також в повній мірі оцінив особу порушника.

Керуючись ст. 293, 294, 247 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 серпня 2017 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Акуленко