Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/945/17 Головуючий в 1 інст. Курбатова О.М.
Провадження № 33/778/405/17 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ч. 2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Ткач Д.М., справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого офіціантом в кафе «Villa Oliva», мешкає: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду, 22 лютого 2017 р. о 03-48 год., водій ОСОБА_2, керував транспортним засобом ЗАЗ 110217 д/н НОМЕР_1 по вул. Новгородська,11 у м. Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку затвердженим засобом вимірювальної техніки Drager та у закладі КУ ЗОНД ЗОР відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, тим самим порушив ч. 2 ст. 130 КУпАП. Водій ОСОБА_2 від керування транспортним засобом відсторонений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що у судовому засіданні він участі не брав, а отримав копію постанови лише 17 травня 2017 р.

Заявлене ОСОБА_2 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови підлягає задоволенню оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в судовому засіданні участі не брав, копію постанови отримав 17 травня 2017 р., апеляційну скаргу подав 22 травня 2017р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначив, що суд порушив приписи ч. 3 ст. 278 КУпАП, не вжив усіх необхідних заходів для його належного повідомлення про місце і час розгляду справи, чим порушив його право на захист. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на повторність вчиненого правопорушення.

По суті правопорушення показав, що 22.02.2017 року біля 03-00 год. він повертався до дому з роботи, його автомобіль зупинили працівники поліції. Під час керування транспортним засобом він в стані алкогольного сп'яніння не перебував та ознак сп'яніння не мав.

Працівники поліції повідомили, що підозрюють його у вживанні алкоголю та запропонували пройти медичне дослідження, він погодився пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу. На його вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки була проігнорована. Крім того, алкотестер в присутності двох свідків йому взагалі ніхто не запропонував. Під час зазначених подій свідки взагалі були відсутні, чим порушено ст. 266 КУпАП. Після чого, працівники поліції запропонували поїхати до лікарні, однак він не погодився, оскільки мав право на проведенні медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Стверджує, що працівниками поліції був порушений порядок проведення медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу, який визначений законодавством України. На його переконання суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновків про визнання його винним, оскільки підійшов до справи формально, не допитав його, не перевірив правильність проведення процедури медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу, не надав відповідної оцінки всім наявним обставинам та доказам, що по суті і призвело до необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Ткач Д.М. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. Заяв чи клопотань від них до апеляційного суду не надходило.

Також в судовому засіданні апеляційного суду за ініціативою суду було здійснено відтворення доданого до протоколу відеозапису події, після перегляду якого від ОСОБА_2 будь-яких зауважень стосовно його змісту не надійшло.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується:

- даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 270868 від 22 лютого 2017 року, згідно якого 22.02.2017 р. о 03-48 год., водій ОСОБА_2, керував транспортним засобом ЗАЗ 110217 д/н НОМЕР_1 по вул. Новгородська,11 у м. Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку з використанням приладу Драгер та у закладі охорон здоров'я КУ ЗОНД ЗОР відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, тим самим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу ОСОБА_2 зазначив, що не згоден, йому не пояснили причини зупинки автомобіля, не надали відеозйомку того, що він порушив ПДР (а.с. 1);

- довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» НАІС ДДАІ МВС, в якій зазначено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2016 р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с. 2);

- відеозаписами з нагрудної камери (відео реєстратору) поліцейського, зробленими у відповідності до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», (відеодиски БР № 270868 22.02. 3:40-5:44 год., АР-5; № 177,188 за підписом ОСОБА_6). Згідно файлу відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що 22.02.2017 року об 04.08 год. ОСОБА_2, в присутності двох свідків, відмовляється від пропозиції працівника поліції щодо проходження медичного огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку затвердженим, засобом вимірювальної техніки Drager та у закладі КУ ЗОНД ЗОР (а.с. 12);

- актом огляду на стан сп'яніння, згідно якого огляд проведено не було у зв'язку з відмовою ОСОБА_2 від його проведення, підписаним свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5);

- направленням водія на медичний огляд від 22 лютого 2017 року, згідно якого огляд ОСОБА_2, який мав ознаки алкогольного сп'яніння запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, порушення мови, проведено не було у зв'язку з його відмовою (а.с. 6)

- рапортом інспектора роти № 1 батальйону №УПП м. Запоріжжя ОСОБА_6 (а.с. 10), поясненнями свідків ОСОБА_5 (а.с. 7), ОСОБА_4 (а.с. 8), згідно яких водій ОСОБА_2 від проходження огляду за допомогою техприладу Drager та у закладі КУ ЗОНД ЗОР відмовився.

- розпискою ОСОБА_7, щодо передачі йому права керування автомобілем правопорушника - ЗАЗ 110217 д/н НОМЕР_1 (а.с. 9).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, висновків для себе не зробив та знову керував автомобілем в нетверезому стані.

Під час складення протоколу ОСОБА_2 було роз'яснено права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, однак він не оскаржував до суду протокол про адміністративне правопорушення, яким, згідно до вимог ст. 251 КУпАП, встановлюються фактичні дані, а також не звертався до суду зі скаргою на незаконні дії працівників поліції.

Наведені докази в їх сукупності свідчать про те, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 130 КУпАП України, як керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп'яніння чи іншого сп'яніння, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп'яніння чи іншого сп'яніння, вчинене повторно, протягом року.

Доводи апелянта з приводу того, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи є безпідставними, оскільки суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції вимог закону щодо його належного повідомлення про час та місце розгляду справи, то вони є також безпідставними, оскільки суд у відповідності до ст. 277-2 КУпАП двічі надсилав судові повістки на адресу місця проживання я ОСОБА_2, наявну в матеріалах справи, яка відповідає адресі, зазначеній ним самім в апеляційній скарзі, які були повернуті до суду за закінченням строку їх зберігання на поштовому відділенні.

Посилання ОСОБА_2 на розгляд судом першої інстанції справи у його відсутності, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки таке право ОСОБА_2 було поновлено при апеляційному перегляді, та він надав пояснення по суті правопорушення, приймав участь у дослідженні матеріалів справи, своїми запереченнями в суді апеляційної інстанції висновків суду першої інстанції не спростував, а тому його права, передбачені ст. 268 КПК України не порушені.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення та особу правопорушник, який керував джерелом підвищеної небезпеки, притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, висновків для себе не зробив, і врахувавши, що санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнуто судовий збір, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай