АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1347/17 Номер провадження 33/786/792/17Головуючий у 1-й інстанції Жага Е.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.172-7 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,

з секретарем Пархоменко Ю.І.,

з участю прокурора Дорогейка О.В.,

адвоката ОСОБА_2,

порушника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючий, на час вчинення правопорушення - директор КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради Полтавської області,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

Згідно з постановою судді Куліченко М.М. притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, будучи директором КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради Полтавської області, тобто субєктом, на якого у відповідності до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється його дія, всупереч вимогам ч.1 ст.28 цього Закону, видаючи накази №125-К від 1 вересня 2015 року про прийняття на роботу на посаду оператора компютерного набору відділу збуту КП «Лубни-водоканал» своєї дружини - ОСОБА_4, №42-К від 22 березня 2016 року про прийняття на роботу на посаду приймальника виробничо-вимірювальної лабораторії цього ж підприємства своєї невістки ОСОБА_5, не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника голову Лубенської міської ради Полтавської області.

В подальшому, під час видачі наказів №104-К від 29 липня 2016 року про переведення ОСОБА_4 на посаду чергової інформаційно-довідкової служби відділу збуту КП «Лубни-водоканал»; №90-ОД від 3 березня 2016 року та №92-ОД від 6 березня 2017 року про преміювання працівників, у тому числі ОСОБА_4 і ОСОБА_5; №358-ОД від 30 вересня 2016 року та №115-ОД від 24 березня 2017 року про виплату оздоровчих працівникам підприємства, у тому числі своїй дружині та невістці, вчиняв дії та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів. За змістом апеляційної скарги ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КпАП України.

При цьому зазначає, що суд залишив поза увагою показання свідка ОСОБА_6 - заступника міського голови, який підтвердив, що ОСОБА_3 повідомляв йому про прийняття на роботу близьких родичів. Крім того, вказує, що рішення про преміювання працівників та надання їм матеріальної допомоги приймалось радою трудового колективу на підставі колективного договору. Також стверджує, що дружина та невістка не перебували у прямому його підпорядкуванні. Крім того, як на підставу для закриття провадження, посилається на помилку у протоколі про адміністративне правопорушення щодо місця його народження.

Інші учасники провадження постанову не оскаржили.

Вислухавши думку порушника та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обгрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали справи, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених в судовому засіданні доказах, яким суддею, з дотриманням вимог ст.252 КпАП України, була надана правильна оцінка шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 172-7 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому приписами п.2 Примітки визначено, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_3, суддя місцевого суду встановив:

наявність у правопорушника факту приватного інтересу при прийнятті на роботу своєї дружини та невістки;

наявність факту суперечності між таким приватним інтересом і повноваженнями ОСОБА_3М як керівника підприємства, в підпорядкуванні якого є близькі родичі;

наявність повноважень у директора КП «Лубни-водоканал» на ухвалення рішення про прийняття на роботу, переміщення та преміювання цих осіб;

наявність факту реального впливу суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями на об'єктивність або неупередженість рішення.

Також суд правильно взяв до уваги, що ОСОБА_3, являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, всупереч вимогам ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів свого безпосереднього керівника голову Лубенської міської ради Полтавської області, хоча достовірно знав про наявність такого конфлікту інтересів.

Доводи апеляційної скарги про повідомлення порушником заступника міського голови про наявність конфлікту інтересів є непереконливими.

Показання свідка ОСОБА_7 - заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради про те, що ОСОБА_3 повідомив його про прийняття на роботу в КП «Лубни-водоканал» дружини та невістки шляхом надання заяви не підтверджуються обєктивними доказами.

Так, ОСОБА_7 зазначав про наявність заяви, з якою ОСОБА_3 ніби звертався щодо наявності реального конфлікту інтересів.

Проте надати суду таку заяву ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_7 не змогли. Як встановив суд, відомості про реєстрацію такої заяви відсутні в міській раді та в КП «Лубни-водоканал».

Більше того, відповідно до листа Лубенського міського голови від 28 квітня 2017 року №1-16/1163, директор КП «Лубни-водоканал» ОСОБА_3 не повідомляв Лубенську міську раду, виконавчий комітет міської ради та міського голову про наявність у нього реального конфлікту інтересів (а.с. 14).

Доводи правопорушника про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не перебували у його прямому підпорядкуванні, а рішення про преміювання працівників та надання їм матеріальної допомоги приймалось радою трудового колективу на підставі колективного договору, не спростовують висновків суду про неповідомлення ОСОБА_3 у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів і вчинення ним дій та прийняття рішень в умовах такого конфлікту інтересів.

Твердження ОСОБА_3 в апеляційному суді про те, що він звертався за відповідними розясненнями до юристів підприємства не узгоджуються з приписами ч.5 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких, у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобовязана звернутися за розясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Помилка в протоколі про адміністративне правопорушення щодо місця народження ОСОБА_3, яку виправив суд під час розгляду справи, не може бути підставою для закриття провадження по справі, про що просив в апеляційній скарзі порушник., оскільки протокол складений уповноваженою на те посадовою особою і відповідає вимогам ст.256 КпАП України.

Враховуючи наведене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками Національної поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок про винуватість ОСОБА_3 у неповідомленні у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів і вчинення ним дій та прийняття рішень в умовах такого конфлікту інтересів, а також правильною кваліфікацію таких його дій за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33 та ст.36 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують відповідальність.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 липня 2017 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Костенко В.Г.