Справа № 591/6134/17 Провадження № 3/591/2027/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сибільов О.В., за участю секретаря Дячук Ю.О., прокурора Ковтун В.М., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_1, особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського управління ДВБ НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає Заливна, 5/1, кв. 22), гр-на України, не працюючого,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу, ОСОБА_2 при звільненні 22 лютого 2017 року з посади начальника Управління захисту економіки в Сумській області, як субєкт декларування, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями (декларація подана 16 серпня 2017 року), що передбачено ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016 року.

За цим фактом 28 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення № 8-2017.

В судовому засіданні ОСОБА_2 факт скоєння ним правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно наведену декларацію подав у строки зазначені в протоколі, але порушення в цьому не вбачає, в звязку з тим, що чітких термінів для цього законом не передбачено. Крім того, він не мав на меті ухилятися від вчинення таких дій, чи приховувати свої статки, оскільки за період не охоплений раніше поданими деклараціями його майновий стан змінювався виключно в частині отриманої заробітної плати на момент звільнення, а крім того вважав, що відповідні відомості зазначить в подальшому в щорічній декларації.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, думку захисника та прокурора, дослідивши надані матеріали та докази, суд приходить наступних висновків.

Ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне, без поважних причин подання декларації і ця норма є відсилочною до відповідного закону, який повинен встановлювати та передбачати чіткі та конкретні терміни для вчинення таких дій як подання того чи іншого виду декларації.

В нашій ситуації такою є ч. 2 ст. 45 Закон України «Про запобігання корупції», яка не містить вказівки на точний термін подання декларації при звільненні, але такі терміни застережені в Рішенні НАЗК № 3 від 10 червня 2016 року (пп. 2 п. 5 наведеного рішення), зареєстрованому в Міністерстві юстиції України, а отже обовязковому до виконання, тому вважати його таким, що носить рекомендаційний характер, у суду немає підстав.

Крім того, доведеним суд вважає і сам факт вчинення діяння стосовно несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларації при звільненні за приписами ч. 2 ст. 45 Закону, чого він і сам не заперечив, а також що було підтверджено доказами в судовому засіданні (протоколом про адміністративне правопорушення, витягами з реєстру декларацій, з роздруківок інтернет-сторінок щодо декларацій ОСОБА_2, листами НАЗК та органів національної поліції).

Проте з приводу наявності або відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вимог Закону України "Про запобігання корупції", слід зробити висновок про те, що суб'єктивна сторона наведеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З наведеного випливає, що складені адміністративні матеріали відносно особи за наведеним складом правопорушення, повинні містити докази саме прямого чи непрямого умислу, проте жоден з доказів не спростовує наведених тверджень, як і не доводить по-перше доказів обізнаності особи з вимогами антикорупційного законодавства подавати в певні терміни саме декларацію в контексті приписів ч. 2 ст. 45 Закону, а по-друге не доводить наміру особи щодо невчинення таких дій та усвідомлення їх протиправності.

Навпаки ж на спростування наявності у ОСОБА_2 умислу стосовно неподання декларації слугують наступні обставини.

По-перше, згідно наданих суду матеріалів у вигляді листків непрацездатності, в період що безпосередньо передував звільненню він перебував на лікуванні, по-друге відповідну декларацію ОСОБА_2 подав пізніше (16 серпня 2017 року) з огляду на рівень своїх знань, досвід та обізнаність в антикорупційному законодавстві (доказів зворотнього суду надано не було).

По-третє, декларацію при звільненні ОСОБА_2 подав в серпні 2017 року, в той же час як порушення НАЗК, згідно наданих матеріалів, було виявлено в вересні 2017 року (інших даних суду не наведено), що також говорить про добровільність дій ОСОБА_2 в питанні подання декларації, а не про їх вимушеність (внаслідок наприклад виявлення правоохоронними органами відповідної бездіяльності).

Крім того, спростування прямого умислу на неподання декларації виходить і з того, що подана декларація містить виключно заробітну плату за період не охоплений раніше поданими деклараціями (доказів зворотнього суду також не надано), отже відсутні дані щодо приховування ОСОБА_2 якогось майна або суттєвих змін в майновому стані, що також опосередковано говорить про відсутність умислу на вчинення порушення.

Відтак на думку суду доказів субєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в діянні ОСОБА_2 суду надано не було, тому провадження в справі належить закрити в звязку з цим.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6, ст.ст. 247, 284 КУпАП суддя

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в зв'язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Сибільов