Провадження №3/263/2522/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року м.Маріуполь

Жовтневий районний суд м.Маріуполя у складі:

судді Соловйова О.Л.,

при секретарі Корольовій Н.А.,

за участю прокурора Олійниченко С.М.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

та її захисника ОСОБА_2,

розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої у ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності, за ознаками правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді заступника начальника Управління соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради, будучи посадовою особою місцевого самоврядування десятого рангу пятої категорії та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, в порушення п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» 07.10.2016 під час головування у складі конкурсної комісії з проведення відбору кандидатів на заміщення вакантних посад в Управлінні соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, не повідомила у встановлених цим Законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів повязаного з участю у конкурсі близької особи рідної сестри ОСОБА_3, чим вчинила адміністративне правопорушення повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1, 07.10.2016, будучи головою конкурсної комісії з проведення відбору кандидатів на заміщення вакантних посад в Управлінні соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, що знаходиться за адресою м.Маріуполь, пр-т Металургів, 35, в порушення п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування за зарахування до кадрового резерву близької особи - рідної сестри ОСОБА_3, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією не визнала, пояснивши суду, що з часу оголошення конкурсу, навіть про намір подати документи для участі рідної сестри ОСОБА_3, консультувалась з безпосереднім керівником Управління ОСОБА_4 та головним спеціалістом відділу кадрів ОСОБА_5, яка була відповідальна за дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції». Вказані особи жодних застережень не висловили, вказавши на можливість подачі документів. Враховуючи, що вимоги Закону не передбачають порядку повідомлення про факт конфлікту інтересів, вважала, що усне повідомлення є достатнім, та таким що відповідає вимогам Закону. Посилаючись на неможливість впливати на результати проведення конкурсу, стверджує про відсутність реального та потенційного конфлікту інтересів, та як наслідок відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

Прокурор вважав доведеним факт вчинення корупційних діянь, оскільки ОСОБА_1, будучи головою конкурсної комісії, перебувала у реальному конфлікті інтересів, пов'язаний з оцінкою конкурсанта - ОСОБА_3 через родинні відносини. Будь-яких перешкод у офіційному попередженні або самоусуненні від наявного конфлікту інтересів у ОСОБА_1 не було, у звязку з чим просив притягнути до відповідальності.

Захисник ОСОБА_2 вважала недоведеним наявність конфлікту інтересів ОСОБА_1 за інкримінованих обставин. Зауважуючи на відсутності певного порядку повідомлення, наполягала, що ОСОБА_1 у повному обсязі виконала вимоги Закону попередивши керівництво. Останні, побоюючись відповідальності за невжитті заходи запобіганню корупції, оговорюють її підзахисну, шляхом не підтвердження факту оголошення інформації про родині стосунки з конкурсанткою ОСОБА_3

Незважаючи на невизнання вини, особою, що притягується до адміністративної відповідальності, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

У судовому засіданні встановлено, що 07.10.2016 під час проведення конкурсного відбору кандидатів на заміщення вакантних посад в Управлінні соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, відповідно до протоколу за порядком денним одним із конкурсантів була ОСОБА_3, яка за анкетними даними є близькою особою - рідною сестрою голови комісії ОСОБА_1

Після складання письмово іспиту та проведення співбесіди з конкурсантами шляхом голосування в якому прийняла участь ОСОБА_1 прийнято рішення про зарахування ОСОБА_3 до кадрового резерву Управління.

В протоколі засідання конкурсної комісії № 5 від 07.10.2016 відсутні будь-які відомості щодо повідомлення про конфлікт інтересів, наявний у ОСОБА_1 при прийнятті рішення відносно конкурсанта ОСОБА_3 Факт неповідомлення ОСОБА_1 про конфлікт інтересів та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, крім дослідженого протоколу доводиться свідченнями членів комісії ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Так, допитана в залі судового засідання свідок ОСОБА_5 показала, що, обіймаючи посаду головного спеціаліста з питань кадрової роботи відділу кадрово-правової роботи, була обрана секретарем конкурсної комісії з відбору кандидатів на заміщення вакантних посад в Управлінні соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради. Голова комісії ОСОБА_1 офіційно не повідомляла членів комісії про участь у конкурсі її рідної сестри. Жодний перешкод для оголошення цієї інформації публічно, або заявити самовідвід у ОСОБА_1 не було. Після проведення конкурсу, за наслідками зарахування до кадрового резерву, ОСОБА_3 була прийнята на роботу в Управління соціальним інспектором, та до надходження у липні 2017 року офіційних запитів НАЗК про родинні стосунки вказаних осіб лише здогадувались.

ОСОБА_6, будучи членом конкурсної комісії, заперечила факт оголошення інформації про родинні стосунки конкурсанта з головою комісії ОСОБА_1 Твердження останньої щодо повідомлення в її присутності керівника Управління ОСОБА_4 свідок заперечила.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали суду аналогічні покази, що до часу находження запитів з НАЗК була відсутня інформація про конфлікт інтересів пов'язаний наявністю родинних відносин в Управлінні.

Начальник Управління ОСОБА_4 показала, що на час проведення конкурсу інформація про родинні стосунки між головою комісії ОСОБА_1 та конкурсанткою ОСОБА_3 була відсутня. Офіційного повідомлення від жодної особи не надходило. Твердження ОСОБА_1 про усне доведення цієї інформації та отримання від неї згоди, заперечує, вважає лінією захисту останньої.

Допитана ОСОБА_3 стверджувала, що особисто повідомляла секретаря комісії ОСОБА_5 про наявність родинних відносин з ОСОБА_1, про що навіть вказала у автобіографії сказавши данні про сестру. Однак, на вимогу секретаря була вимушена переписати автобіографію без зазначення даних про сестру, оскільки вона не є членом її сімї. Наполягала, що на час проведення конкурсу ця інформація була відома заступнику начальника відділу кадрово-правової роботи ОСОБА_6, оскільки з нею консультувались з приводу дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_9 в суді показала, що під час проведення конкурсу познайомилась з ОСОБА_3, з поведінки оточення якої дізналась, що заступник начальника Управління ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є сестрами. За її свідченнями вказана інформація мала загальновідомий характер

Аналізуючи зміст свідчень ОСОБА_3 та ОСОБА_9, суд вважає, що в цілому вони відповідають встановленим обставинам правопорушень. Разом з тим, суд критично оцінює, свідчення вказаних осіб в частині того, що інформація про родинні стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мала загальновідомий характер. За таких умов, виготовлення ОСОБА_3 автобіографії іншого змісту з приховуванням інформації про сестру було б недоцільним. Посилання свідка ОСОБА_3 на нібито вимогу секретаря конкурсної комісії ОСОБА_5 вчинити зазначені дії, не витримують жодної критики, оскільки за умов попереднього узгодження щодо запобіганню конфлікту інтересів, вчинення дій з приховування цієї інформації є непослідовним та нелогічним.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням міського голови №198ос, ОСОБА_1 з 14.05.2015 року призначено на посаду заступника начальника управління соціального захисту населення Жовтневого району міської ради, враховано раніше присвоєний 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування посади віднесеної до 5 категорії, згідно п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а за ч.2 ст.172-7 КУпАП за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно положень ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», нормами статті встановлено обов'язок осіб, зазначених у пунктах 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону, вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень, у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно зі ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Під час засідання конкурсної комісії Управління таких повідомлень чи заяв не поступало, а тому в протоколі, який виготовлявся секретарем Товстун Л.М. жодних відміток по даному факту немає, що остання особисто підтвердила суду .

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не дотрималась вимог п.2 ч.1ст.28, та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції»

За таких обставин, головуючи в комісії та приймаючи участь у розгляді і голосуванні за прийняття рішення про затвердження результатів конкурсного відбору відносно близької людини, у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів. Оскільки критерії проведення конкурсного відбору передбачають необхідність визначення найкращих шляхів обєктивної оцінки учасників, то участь близької особи з якою ОСОБА_1 перебуває у родинних відносинах, незалежно від результатів конкурсного відбору, вказує на існування приватного інтересу під час розгляду зазначеного питання.

Так, зокрема, згідно витягу з наказу №97к від 11.10.2016 ОСОБА_3 з 17.10.2016 року призначено на посаду державного соціального інспектора відділу державних соціальних інспекторів з посадовим окладом 1723 грн на місяць, як таку, що пройшла за конкурсом. Підстава: заява ОСОБА_3, протокол конкурсної комісії від 07.10.2016 №5.

Твердження ОСОБА_1 про те, що за рішенням комісії 07.10.2016 № 5 її сестра ОСОБА_3 не була рекомендована на конкурсну посаду, а лише зарахована до резерву як і всі інші конкурсанти, не звільняє її від адміністративної відповідальності з наступних підстав.

Як зазначило Національне агентство з питань запобігання корупції у своїх Методичних рекомендаціях з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 14 липня 2016 року №2 конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об'єктивність рішення. Навіть тоді, коли, прийняті нею рішення за наявності приватного інтересу є неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу влади, в якому вона працює.

Голосування особою за прийняття рішення, тобто вчинення дії з використання службових повноважень, що задовольняє приватний інтерес цієї особи є реальним конфліктом інтересів, незважаючи на те, що рішення з цього приводу приймалося колегіальним органом, а не особисто ОСОБА_1

Пояснення ОСОБА_1 про те, що нею усно повідомлявся як керівник Управління, так і члени комісії про конфлікт інтересів, не знайшло свого підтвердження за наслідками судового розгляду, ані в матеріалах справи, ані за свідченнями допитаних осіб.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, ознайомленим із положеннями антикорупційного законодавства, що підтверджується попередженням згідно витягу із Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-УП, підписаним особисто останньою, достовірно знаючи про наявність у неї реального конфлікту інтересів, всупереч вимогам Закону не вжила до початку проведення конкурсу та прийняття комісією рішення, яке стосується її близької людини, заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомила у встановленому Законом порядку колегіальний орган конкурсну комісію про наявність у неї реального конфлікту інтересів та особисто взяла участь у голосуванні, проголосувавши «За» при прийнятті рішення, на користь близької особи ОСОБА_3, , чим вчинила адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За встановлених обставин, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 вчинено умисно, оскільки остання, займаючи посаду заступника начальника управління, була ознайомлена з положеннями антикорупційного законодавства, в тому числі щодо урегулювання конфлікту інтересів, а відтак, усвідомлювала протиправний характер своєї бездіяльності в частині неповідомлення про наявність конфлікту інтересів, а також дій в умовах реального конфлікту інтересів, передбачав їх шкідливі наслідки і свідомо допускав настання цих наслідків.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, які розглядаються одночасно.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, відсутність потерпілих осіб, особу порушника, яка має на утриманні неповнолітню дитину, вважаю за необхідне обрати адміністративне стягнення у вигляді штрафу визначивши його розмір у мінімальних межах санкції статті.

Керуючись ст.ст. 36, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення:

за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - штраф у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн;

за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - штраф у розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

На підставі ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення - штраф у розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 320 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з дня проголошення постанови.

Суддя О. Соловйов