АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області ОСОБА_1, при секретарі Васюк А.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2С, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.11.2017 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.11.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно постанови районного суду ОСОБА_2 11.09.2017 року о 16:00 год., керував автомобілем марки «BMW 318» д.н.з. JPA 567, по вул. Головна, 178, в м. Чернівці, з явними ознаками наркотичного спяніння, при цьому, від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову районного суду, і закрити провадження по даній справі про адміністративне правопорушення за відсутності в його діях порушення вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи своєї апеляційної скарги мотивує тим, що при винесенні постанови судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, зокрема ст.ст. 245, 247, 276, 280 КУпАП.

При розгляді справи не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

ЄУНСП: 727/9867/17 Головуючий у І інстанції: Чебан В.М.

Провадження № 33/794/748/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП

Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції безпідставно зіслався в постанові, як на доказ винуватості ОСОБА_2 на пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили факт його відмови 11.09.2017 року від проходження огляду на стан спяніння, оскільки пояснення цих свідків викладені на заздалегідь виготовлених бланках, є ідентичними між собою за змістом, заповнені одним почерком і різняться між собою лише в підписах цих свідків.

Крім цього, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 123027 складений з порушенням норм чинного законодавства, а саме в графі місце складання протоколу вказано вул. Тисминецька, хоча в м. Чернівці такої вулиці немає. Також в графі суть адміністративного правопорушення зазначено, що від проходження всіх відповідних тестів у встановленому законом порядку відмовився, однак ст. 130 КУпАП не передбачено проходження будь-яких тестів.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який просив постанову районного суду скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, судом повинно бути зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Однак судом першої інстанції вказані вимоги закону було порушено.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, та пояснив, що він 11.09.2017 року зупинився біля припаркованого автомобіля свого друга ОСОБА_5, біля якого стояло 4 автомобіля патрульної поліції. Він підійшов до свого друга та запитав чи все добре, в той час до нього підійшов працівник поліції та почав питати, що він тут робить і чи є в нього водійське посвідчення. Потім працівник поліції забрав у нього водійське посвідчення та повідомив йому, що він знаходиться в стані наркотичного спяніння та має проїхати з працівником поліції для проходження тестів до лікарні. В свою чергу він повідомив, що не перебуває в стані наркотичного чи іншого спяніння, але по сімейних обставинах в даний момент не може проїхати з працівниками поліції на експертизу, оскільки їде до своєї хворої бабусі, і повинен терміново відвести її до лікарні. Після його відмови

працівник поліції почав складати на нього протокол про адміністративне правопорушення. О 18 годині 45 хвилин він прибув до КМУ «Обласний наркологічний диспансер», та за результатами його огляду та здачі всіх необхідних аналізів лікарем було прийнято висновок про відсутність у нього ознак спяніння.

Такі пояснення ОСОБА_2 не спростовуються жодним доказом, наявним в матеріалах справи, та більш того підтверджується наступним.

Із висновку № 2164 від 11.09.2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій (а.с.28), який скріплений печаткою та підписом лікаря ЧОНД, вбачається, що о 18 годині 45 хвилин 11.09.2017 року було проведено медичний огляд громадянина ОСОБА_2, у якого ознак спяніння не виявлено.

Згідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакцій, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Апеляційним судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення Серії БД № 123027 від 11.09.2017 року було складено працівниками поліції о 17 годині 00 хвилин.

За таких обставин, оскільки медичний огляд було проведено в термін встановлений законом, висновок лікаря № 2164 від 11.09.2017 року є належним доказом, яким підтверджується, що ОСОБА_2 в стані наркотичного спяніння не перебував.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що він поспішав до своєї бабусі - ОСОБА_6, яка хворіє, підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29), а також відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції (а.с.5).

Із відеозаписів працівників поліції яких встановлено, що ОСОБА_2 погодився пройти медичний огляд після того, як відвезе свою бабусю до лікарні.

До апеляційного суду на виклик про розгляд вказаної справи про адміністративне правопорушення, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не зявилися і не повідомили суд про поважність причин своєї неявки, та не побажали дати суду свої пояснення з цього приводу. При цьому, вказані особи повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, а тому така поведінка свідків викликає обґрунтовані сумніви щодо їх неупередженості в результатах розгляду справи.

У звязку з тим, що свідки, зазначені в протоколі на розгляд справи не являються, в протоколі містяться лише їх підписи, та шаблонні пояснення щодо обставин справи, при цьому, вони не допитувалися районним судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому, за таких обставин у суду є обґрунтовані сумніви щодо достовірності складеного протоколу та факту

відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння.

Крім того, як в постанові районного суду, так і в протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено, які ж саме ознаки наркотичного спяніння, передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року під № 1452/735, були встановленні працівниками поліції у ОСОБА_2

Одночасно апеляційним судом встановлено, що працівниками поліції фактично було порушено вимоги ст. 266 КУпАП, а саме не було запропоновано ОСОБА_2 на місці пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, а тому такий огляд слід визнати недійсним.

За таких обставин, докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Різного виду справи здійснюються зокрема на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими законом.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Частиною 2 ст. 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, прихожу до висновку, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним та допустимим доказом та не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не виконано вимоги ст. 245 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.11.2017 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

суддя Апеляційного суду

Чернівецької області ОСОБА_1

(18.12.2017 року)