АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2545/2017 Постанова винесена суддею Шевчук А.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. ШосткаСумської області, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, приватного підприємця, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, 19 червня 2017 року о 13 год. 30 хв. по вул. Богатирській, 6 в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотрималася безпечної дистанції, була не уважна та здійснила зіткнення з автомобілем «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила п.п. 12.1, 13.1, 2.3 (б) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, вважаючи, що адміністративне стягнення, якому ОСОБА_2 було піддано, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, просить постанову суду в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення змінити на адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі у межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду.

Зокрема зазначає, що, незважаючи на те, що ОСОБА_2 отримала судову повістку про розгляд справи, призначений на 14.07.2017 року, вона фізично не могла бути присутньою у судовому засіданні з поважних причин, оскільки, у зв'язку з тривалим захворювання, проходила обстеження та стаціонарне лікування, та лише 13.09.2017 року вона змогла отримати копію постанови по справі та була дуже здивована надмірною суворістю покарання.

Між тим, такий захід адміністративного стягнення обраний із порушенням вимог закону, оскільки суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, а не, наприклад, штрафу.

Крім того, судом порушено і вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин тощо, при обранні виду адміністративного стягнення, а в матеріалах справи, та в тексті постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися. При цьому, у матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували місце роботи ОСОБА_2, професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо, а тому і у цій частині постанова є такою, що не відповідає матеріалам справи та, відповідно, є не обґрунтованою та формальною.

Також зазначає, що автомобіль використовується ОСОБА_2 у підприємницьких цілях і позбавлення права керування ним ставить її у дуже скрутне становище, оскільки вона не має можливості іншого способу заробітку для існування.

Окрім цього, звертає увагу й на те, що механічні пошкодження, що були завдані автомобілю потерпілого, аж ні як не співрозмірні з надмірною суворістю стягнення, що було накладено на ОСОБА_2 постановою, що оскаржується.

Також захисник ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що строк на оскарження постанови суду ОСОБА_2 був пропущений з незалежних від неї причин, а саме - через довготривалість хвороби та її лікування, що підтверджується документально.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції захисником ОСОБА_3 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та її захисника, які підтримали апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновок судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим і підтверджений доказами, зібраними по справі, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після зіткнення та пошкодження, які вони мали в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також поясненнями, як самої ОСОБА_2, так і іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, що містяться в справі про адміністративне правопорушення, та які свідчать про недотримання ОСОБА_2 п.п. 12.1, 13.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Більш того і при розгляді справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 повністю визнала себе винуватою у вчиненому адміністративному правопорушенні і не оспорювала фактичних обставин справи, встановлених судом, та щиро розкаялася. При цьому також зазначила, що у судове засідання вона не змогла з'явитись через довготривале лікування, та, що автомобіль використовується нею у підприємницьких цілях і позбавлення права керування ним ставить її у дуже скрутне становище, оскільки вона не має можливості іншого способу заробітку для існування.

Разом з тим, суддя апеляційної інстанції вважає, що накладене на ОСОБА_2 стягнення є надто суворим.

Так, всупереч загальним засадам накладення стягнень за адміністративні правопорушення, визначеним ст.ст. 33 - 35 КУпАП, суддя належним чином не з'ясував дані про особу правопорушника та інші обставини, що впливають на вид і розмір адміністративного стягнення, не врахував характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а лише формально послався в постанові на врахування цих обставин, внаслідок чого при альтернативній санкції закону, за порушення якого ОСОБА_2 притягнута до відповідальності, піддав її більш суворому стягненню.

Між тим, з матеріалів справи та документів, долучених до скарги, убачається, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності притягається вперше, свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнала повністю й у вчиненому розкаялася, не заперечувала своєї вини у вчиненому вона і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанцій, зазначаючи, що у вчиненому вона щиро кається, та таким чином, обставиною, що пом'якшує її відповідальність за адміністративне правопорушення, є її щире розкаяння.

При цьому, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2, суддею не було встановлено.

Водночас, при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суддею не було враховано і конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2, як те, що пошкодження, які отримала автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, є незначними, а саме - в результаті зіткнення в автомобілі «Nissan» було пошкоджено державний номерний знак, а в автомобілі «Skoda» - пошкодження партроніка і лакофарбового покриття заднього бампера та кришки багажника, а, до того ж, вчинене нею правопорушення є необережним, що не може вказувати на грубе порушення ОСОБА_2Правил дорожнього руху.

Також, відповідно до даних з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької діяльності і не позбавлені підгрунття її твердження про те, що керування автомобілем є необхідною складовою здійснення нею своєї підприємницької діяльності, а, отже, доводи апелянта про те, що позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами негативно відобразиться на її матеріальному становищі, заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини справи та особу порушника, вважаю можливим пом'якшити ОСОБА_2 адміністративне стягнення та призначити його у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року - зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року відносно ОСОБА_2 - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Піддати ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, в доход держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.