Справа № 369/2871/17 Головуючий у І інстанції Омельченко М. М.
Провадження № 33/780/718/17 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 147 23.08.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 серпня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2, його захисника: ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2017 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2017 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 1 (один) рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.03.2017 року о 16.30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Чорновола в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, в стані алкогольного сп'яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 Огляд на стан сп'яніння проводився в медичному закладі лікарем, згідно висновку якого ОСОБА_2, станом на 18.35 год. 08.03.2017 року перебував в стані алкогольного сп'яніння. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 13.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження щодо нього закрити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною і необґрунтованою, оскільки під час скоєння ДТП він не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння. Відсутність у його крові спиртів підтверджується актом судово-токсилогічного дослідження №92 від 14.03.2017 року.

Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, він був складений інспектором поліції 08.03.2017 року о 17.20 год., а огляд лікарем був проведений лише після 18 год. 35 хв. того ж дня. Тобто, станом на 17 год. 20 хв. у інспектора не було підстав для складання щодо нього вказаного протоколу. При цьому, цей протокол не містить його підпису, пояснень, а також відмітки інспектора про те, що він відмовився від підписання протоколу.

ОСОБА_2 також заявлено клопотання про поновлення строку на подачу даної апеляційної скарги, з посиланням на те, що він не був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а про оскаржувану постанову йому стало відомо лише 05.07.2017 року, після ознайомлення з матеріалами адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає задоволенню, оскільки наведені ОСОБА_2 причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги визнаються судом поважними, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне цей строк поновити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник свою апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити. ОСОБА_2 також пояснив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП він визнає, а проти притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП заперечує, оскільки під час скоєння ДТП він не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння. Відсутність у його крові спиртів підтверджується актом судово-токсилогічного дослідження № 92 від 14.03.2017 року.

Працівник поліції ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що 08.03.2017 року перебував на добовому чергуванні території обслуговування ГРПП №104 та близько 17.00 год. отримав виклик про те, що в м. Вишневе по вул. Чорновола відбулося ДТП без потерпілих. Прибувши на місце виклику, ними було встановлено зіткнення двох транспортних засобів, автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2. і автомобіля «Geely CK», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 Оскільки порушення ПДР України, що призвело до ДТП порушив водій ОСОБА_2, щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. При цьому, під час відібрання пояснень у ОСОБА_2, з порожнини його рота відчувався різкий запах алкоголю, а тому у них виникла підозра, що останній перебуває в стані сп'яніння. ОСОБА_2 було запропоновано пройти медичний огляд з цього приводу на що він погодився. За результатами медичного огляду у ОСОБА_2 був встановлений стан алкогольного сп'яніння, а тому відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, від підпису якого останній відмовився (а.с. 59-60).

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, врахувавши письмові пояснення працівника поліції ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані в повному обсязі.

Суддею визнано доведеною ту обставину, що ОСОБА_2 08.03.2017 року о 16.30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Чорновола в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, в стані алкогольного сп'яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 Огляд на стан сп'яніння проводився в медичному закладі лікарем, згідно висновку якого ОСОБА_2, станом на 18.35 год. 08.03.2017 року перебував в стані алкогольного сп'яніння. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 13.1 ПДР України.

Проте із таким висновком погодитися в повному обсязі не можливо, оскільки він зроблений на неповно досліджених доказах та без належного з'ясування обставин справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів адміністративної справи та постанови суду, при прийняті рішення щодо ОСОБА_2, суд першої інстанції не прийняв рішення про наявність у його діях вини у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Враховуючи зазначене вважаю, що постанова судді першої інстанції не може визнаватися законною та підлягає скасуванню.

За результатом апеляційного розгляду судом встановлено, що ОСОБА_2 08.03.2017 року о 16.30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Чорновола в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, чим порушив п.п. 13.1, 2.3б ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав.

Крім цього, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №041141 від 08.03.2017 року; схемою ДТП від 08.03.2017 року, письмовими поясненнями водія ОСОБА_4

Тому, суд вважає встановленим, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Оскільки суд першої інстанції призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_2 не визначив його окремо по кожній інкримінованій йому статті КУпАП та враховуючи, що правопорушення ОСОБА_2 вчинено 08.03.2017 року, приходжу до висновку, що за таких обставин провадження у справі за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю в зв'язку з закінченням передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП вважаю, що факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння встановлений судом першої інстанції без з'ясування всіх обставин справи та на підставі неналежних доказів.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суду, притягуючи ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався як на доказ його вини - на висновок №74 щодо результатів медичного огляду від 08.03.2017 року, згідно висновку якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

З вказаного висновку вбачається, що лікар ОСОБА_6, оглянувши ОСОБА_2 08.03.2017 року о 18.35 год. прийшла до висновку, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, не зазначивши при цьому у висновку показник алкоголю в крові ОСОБА_2 (а.с. 8).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що під час огляду у Києво-Святошинській ЦРЛ, технічний засіб, за допомогою якого вимірювався показник алкоголю в його крові показував різний результат: 0,29, 0,24 та 0,21 проміле. В зв'язку з цим йому було запропоновано здати кров для проведення аналізу щодо наявності алкоголю в крові.

На запит апеляційного суду, Київським обласним бюро судово-медичної експертизи направлено на адресу суду документи, з яких вбачається, що 08.03.2017 року о 18.35 год. у ОСОБА_2 було взято кров та лікарем ОСОБА_6 видано направлення для проведення дослідження щодо наявності алкоголю в крові ОСОБА_2 Відповідно до акту судово-токсилогічного дослідження № 92 від 14.03.2017 року, при дослідженні крові ОСОБА_2 метиловий, етиловий, а також пропілів, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери не виявленні (а.с. 46-54).

Оскільки висновок акту судово-токсилогічного дослідження № 92 від 14.03.2017 року спростовує відомості, зазначені у висновку № 74 щодо результатів медичного огляду від 08.03.2017 року про стан алкогольного сп'яніння у ОСОБА_2, то вказаний висновок № 74 від 08.03.2017 року, на який у своєму рішенні посилається суд першої інстанції, є неналежним доказом у справі.

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив усі обставини справи та врахувавши неналежний доказ, прийшов до хибного висновку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Тому, постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2017 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрити за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.Б. Зіміна