Справа № 464/5244/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 33/783/1257/17 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 07 вересня 2017 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 320 грн. судового збору.

Згідно постанови судді Гречанюк Л.В., 28 липня 2017 року в 11 год. 30 хв. у м.Львові на вулиці Наукова,5 керував автомобілем марки «Volkwagen Passat» н.з. НДВ 292 з явними ознаками наркотичного спяніння (тремтіння рук, блідість шкірного покриву, зіниці очей не реагували на світло, поведінка не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

На дану постанову захисник ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для апеляційного оскарження оскаржуваної постанови, скасувати таку та винести нове рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням права на захист ОСОБА_3 Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 був повідомлений про розгляд справи у Франківському районному суді м.Львова, однак з незрозумілих причин справа розглянута у Сихівському районному суді м.Львова.

Таким чином органи поліції навмисно позбавили права на захист і умисно заплутали його з місцем розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, щоб позбавити останнього можливості захищати свої права.

Будь-яких свідків події, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не було і що за свідки вказані у протоколі ОСОБА_3 невідомо. Суд вказаних свідків не допитував.

Крім цього в протоколі не вказано яке саме правопорушення вчинив ОСОБА_3, чи керування транспортного засобу в 11 год. 30 хв. з ознаками наркотичного спяніння, якщо саме це, то яким чином було встановлено у законному порядку вказана ознака, чи все ж таки те, що він відмовився від проходження огляду на стан спяніння, якщо так то не вказано дату, час та місце вчинення саме цього правопорушення, так як встановлено, що в 11 год. 30 хв. ОСОБА_3В ще керував транспортним засобом, а протокол був складений в 12 год. 08 хв., а коли відмовився від проходження огляду згідно протоколу не встановлено.

Також просить врахувати, що ОСОБА_3 не був присутній при винесенні постанови від 07.09.2017 року і про таку йому стало відомо лише 22.09.2017 року, коли отримав її у відділенні пошти, тому вважає що строк пропущено з поважних причин.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, пояснення свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно зясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 118165 з якого вбачається, що ОСОБА_3 28 липня 2017 року в 11 год. 30 хвилин у м. Львові на вулиці Наукова,5 керував автомобілем марки «Volkwagen Passat» з явними ознаками наркотичного спяніння (тремтіння рук, блідність шкірного покриву, зіниці очей не реагували на світло, поведінка не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку відмовився (а.с.1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови від проходження медичного огляд на визначення стану наркотичного спяніння в медичному закладі (а.с.2-3).

Поряд з цим в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 ствердив, що ОСОБА_3 після зупинки працівниками поліції був збудженим, його пояснення дані ним на місці події, відповідають дійсності.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно ОСОБА_3 першочергово був повідомлений про розгляд справи щодо нього у Франківському районному суді м.Льовова, про що зазначено у протоколі, однак за місцем проживання ОСОБА_3 (м. Львів, вул. Скорини, 40/97) Сихівським районим судом м. Львова неодноразово надсилались повістки про виклик до суду, на які він жодним чином не відреагував. При цьому в засідання апеляційного суду ОСОБА_3 також жодного разу не зявився та не надав пояснень, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судових засідань. Тому твердження захисника про те, що ОСОБА_3 позбавлено можливості захищати свої права є безпідставними.

Суддя детально перевірив обставини справи, в межах протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, встановивши факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння.

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема про відсутність свідків події, не відповідають дійсності і спростовуються матеріалами справи.

Обставин, які б виключали провадження в справі передбачені ст. 247 КУпАП, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлені.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити апелянту цей строк.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 07 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в його інтересах без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1