Номер провадження: 33/785/1848/17
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря Стоянової Л.І. та представника особи, відносно якої постановлена оскаржувана постанова - адвоката Радіонова О.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 09.11.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 08.09.2017 року о 01 годині 05 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем «Ніссан», н/з НОМЕР_1, по вул. Ільфа і Петрова в м. Одеса, в стані алкогольного сп'яніння згідно акту огляду на стан сп'яніння, що проводився за допомогою приладу «Драгер» ARBH-0521, в присутності двох свідків, результат 0,27 проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9 а «Правил дорожнього руху України».

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови.

Крім того апелянт просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що хоча і приймав участь при розгляді судом справи, однак подав апеляційну скаргу в перший робочий день строку на апеляційне оскарження.

В мотивування своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує, що суд безпідставно не надав оцінки тому, що вину свою він не визнав та поясняв суду, що після проходження тесту на алкотестері «Драгер» не був згоден з його результатами, а працівниками патрульної поліції йому не було роз'яснено про можливість проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

Крім того зазначає, що судом безпідставно було відмовлено в його клопотанні щодо витребування відео події з нагрудної камери інспектора національної поліції ОСОБА_5

Разом з цим, наголошує, що прилад «Драгер» ARBH -0 0521 відсутній в переліку Наказу МВС №33 від 01.03.2010 року як спеціальний технічний засіб для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Відповідно до цього, ОСОБА_3 просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, постанову Київського районного суду м. Одеса від 09.11.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційна скарга по суті підлягає задоволенню за наступних підстав:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений за участю ОСОБА_3, постанова суду першої інстанції винесена 09.11.2017 року.

Згідно розписки, яка є в матеріалах справи, ОСОБА_3 отримав копію постанови суду 15.11.2017 року, а апеляційну скаргу подав до Київського районного суду м. Одеси 20.11.2017 року / а.с. 43 /.

Так як останнім днем можливості апеляційного оскарження постанови районного суду був 19.11.2017 року, а цей день перепадав на неділю, що є вихідним днем, то останній день подання апеляційної скарги до суду є перший робочий день, а саме 20.11.2017 року.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині пропуску строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні, то апеляційний суд також вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_3 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послався на докази: протокол про адміністративне правопорушення, висновком «Драгера» та пояснення свідків.

Однак заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 - адвоката Родіонова О.Л. в судовому засіданні, дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що ствердження суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 та її підтвердження доказами, які є в матеріалах справи не відповідає дійсності і вважає це твердження хибним та передчасним з огляду на наступне.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 - адвокат Родіонов О.Л. пояснив, що в день, час та в місці, яке вказане в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 дійсно керував транспортним засобом. При цьому він не знаходився у стані алкогольного сп'яніння, так як алкогольні напої не вживав. Коли його зупинили співробітники поліції, то на їх вимогу ОСОБА_3 погодився пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою пристрою «Драгер», так як знав, що тверезий. Коли пристрій «Драгер» показав наявність алкоголю в крові, то ОСОБА_3 з цим не погодився і вимагав проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в умовах медичного закладу, але його вимоги залишились без уваги і було складено протокол. При цьому в якості понятих були задіяні свідки, які знаходились в автомобілі працівників поліції. Після складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення його відпустили і він поїхав далі. ОСОБА_3 не згоден з результатами тесту на стан алкогольного сп'яніння, так як алкогольні напої не вживав, а результат пристрою «Драгер» вважає хибним, так як той не сертифікований належним чином. При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 давав пояснення з цього приводу, а також заявляв клопотання про надання відеозапису з камери патрульних, виклику та допиту в судовому засіданні свідків, але суд відмовив йому в цьому та виніс незаконне рішення. Представник вважає, що постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно нього необхідно закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення.

Як вбачається з протоколу серії БР № 074521 від 08.09.2017 року його було складено відносно ОСОБА_3 за скоєння адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і ньому є підпис останнього графі з записом про ознайомлення з містом та часом розгляду справи. При цьому якісь інші пояснення ОСОБА_3 в протоколі відсутні, а також немає запису про те, що він відмовився їх надавати, що може свідчити про те, що такі пояснення в нього взагалі не відбирались і йому не пропонували їх надати / а.с. 3 /.

Також це може свідчити про незгоду ОСОБА_7 з складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП,огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Разом з тим, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок проходження огляду на стан сп'яніння встановлений ст. 266 КУпАП, окрім неї також керується затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція) та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (Далі - Порядок) передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп'яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, згідно вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі перебування водія ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння або у разі наявності у нього ознак перебування в такому стані, зобов'язаний був запропонувати останньому пройти тест на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, зобов'язаний був вказати про це в протоколі, а далі, повинен був забезпечити доставку ОСОБА_3 до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп'яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

Таким чином апеляційний суд вважає, що знайшли своє підтвердження пояснення ОСОБА_3 в частині відмови йому в проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння в умовах медичного закладу, так як протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей з приводу того, що йому пропонували пройти такий огляд і він від цього відмовився.

Також неможливо прийняти за доказ наявності у ОСОБА_3 стану алкогольного сп'яніння результат пристрою «Драгер», а також складений на його підставі акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, згідно якого у нього, за допомогою пристрою «Драгер» виявлено у нього виявлено стан алкогольного сп'яніння - 0,27 проміле /а.с. 2, 4/.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що результат наявності у ОСОБА_3 алкоголю - 0.27 проміле є близьким до мінімального /- 0.2 проміле /, а з чеку пристрою « Драгер» / а.с. 2 / вбачається, що він не проходив калібрування на протязі 6 місяців, що є порушення порядку його застосування, а також викликає у суду сумніви стосовно точності та фактичної відповідності виданих їм показників. в зв'язку з чим не може служити належним доказом встановлення у особи стану алкогольного сп'яніння.

Також на користь пояснень ОСОБА_3 свідчить те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про вилучення автомобілю з поміщенням його на штрафний майданчик або того, що керування транспортним засобом було передане іншій особи, що є обов'язковим при встановленні у водія стану алкогольного сп'яніння / а.с. 3 /.

Також слід критично віднестись до посилань районного суду на пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 як на підтвердження знаходження ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння, так як вони лише підтвердили результат пристрою «Драгер». який викликає сумнів з підстав вказаних вище, але дані пояснення не містять відомостей з викладенням наявних ознак алкогольного сп'яніння, які вони могли бачити у ОСОБА_3 ( різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тощо) /а.с. 5-6/.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_3 з приводу знаходження пойнятих ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в автомобілі співробітників поліції та умовляння ними його погодитись з складанням протоколу, що свідчить про їх зацікавленість в результаті справи.

Слід зазначити, що вказівки на наявність ознак алкогольного сп'яніння у ОСОБА_3 також відсутні і в протоколі про адміністративне правопорушення, що може вважатись порушенням порядку його складання з боку співробітників поліції / а.с. 3 /.

Також апеляційний суд не погоджується з думкою районного суду висловленою в постанові з приводу відмови витребування відеозапису з нагрудної камери спостереження співробітника поліції з посиланням на наявність результату алкотестеру «Драгер», так як цей відеозапис міг підтвердити або спростувати пояснення ОСОБА_3 з приводу обставин проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння, його поведінки під час складання протоколу та інші обставини, які мають суттєве значення для постановлення судового рішення по справі.

На перевірку саме цих доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 апеляційний судом приймалися заходи по витребуванню відеозапису в судове засідання, але незважаючи на неодноразовість цих запитів його так і не було представлено, в зв'язку з чим доводи ОСОБА_3 з приводу цього нічим не спростовані.

В зв'язку з вищевикладеним справа розглянута на підставі наявних в ній доказів і судом апеляційної інстанції вичерпані всі можливості для їх встановлення.

Крім того апеляційний суд не погоджується з думкою районного суду, висловленою в постанові з приводу відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_3 по допит в судовому засіданні свідків так як суд в своєму твердженні про недоцільність такого допиту заздалегідь висловився про відсутність в їх можливих свідченнях інших обставин, які б мали значення для матеріалів справи та прийняття рішення.

Всі перераховані вище обставини,у своїй сукупності, дають апеляційному суду прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_3 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об'єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненому правопорушенні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_3 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення, який було складено працівником ІПП не підтверджено належними доказами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП таким, що є помилковим, оскільки він ґрунтується не на об'єктивних доказах, а на суб'єктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому винуватість його є недоведеною і слід визнати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, внаслідок чого постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі необхідно закрити.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеса від 09.11.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - скасувати.

Провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.