АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/3023/2017 Постанова винесена суддею Дев'ятко В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2. на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, 12 серпня 2017 року о 17 год. 10 хв. на вул. Великій Кільцевій, перехрестя з вул. Газопровідна, в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хюндай Елантра», державний номерний знак НОМЕР_1, не був уважний, при виборі безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку, виїхав за межі проїзної частини, внаслідок чого відбулось перекидання автомобіля, що призвело до пошкодження транспортного засобу.

Одразу ж, ОСОБА_2, перебуваючи з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 «б», 2.5, 12.1 Правил дорожнього руху.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2.наявнийсклад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження по справі в частині адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а в частині адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, призначити мінімальне стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при прийнятті рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності судом не було належним чином встановлено обставини справи та наявність доказів, які б підтверджували вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що твердження у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №114049 про те, що він визнає свою вину, не повинно братися судом до уваги, оскільки, потрапивши в ДТП, він перебував у шоковому стані, внаслідок чого не міг надати всій ситуації здорової оцінки і не розумів зміст документів, які надавались йому на підпис, і це підтверджується його поясненнями та поясненнями свідка у суді, але суд першої інстанції не взяв їх до уваги.

При цьому, у зв'язку з його станом, співробітником поліції було запропоновано проїхати до лікарні, але він відмовився, оскільки не мав серйозних тілесних ушкоджень, тобто про відмову саме від госпіталізації зазначено в його поясненнях по суті ДТП, отриманих під час її оформлення.

Допитаний же в суді свідок ОСОБА_3 заявив, що жодних ознак алкогольного сп'яніння, він у нього не бачив і може підтвердити лише його перебування у шоковому стані, а другий свідок до суду взагалі не з'явився.

В той же час співробітники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в закладах охорони здоров'я, а надали протокол для підпису, не роз'яснюючи, що таким чином він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння в установленому законом порядку.

В противагу вказаного твердження в матеріалах справи наявні лише пояснення свідків на завчасно заготовлених бланках, які не можуть бути доказами вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки в них відсутній вільний опис ними побаченого та відповідно з цих пояснень неможливо зробити висновку від проходження якого саме медичного огляду відмовився водій.

Будь-які інші докази, які б підтверджували обставини його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння в матеріалах справи відсутні, а пояснення працівників поліції під час судового засідання не входять до переліку доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, тому не можуть бути основою для встановлення у визначеному законом порядку наявності чи відсутності адміністративного правопорушення та винності особи у його вчиненні.

Також у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я.

Таким чином, апелянт вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортного засобу «Хюндай Елантра», державний номерний знак НОМЕР_1, ґрунтується на досліджених доказах у справі, яким суд дав належну оцінку, в тому числі з точки зору їх допустимості.

Правильність такого висновку підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №114050 від 12 серпня 2017 року, з якого вбачається, що у цей день о 17 год. 10 хв. на вул. Великій Кільцевій, перехрестя з вул. Газопровідна, в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хюндай Елантра», державний номерний знак НОМЕР_1, не був уважний, при виборі безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку, виїхав за межі проїзної частини, внаслідок чого відбулось перекидання автомобіля, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, схемою дорожньо-транспортної пригоди та поясненнями самого ОСОБА_2, наданими одразу після дорожньо-транспортної пригоди.

Такий висновок суду не оспорюється ОСОБА_2 і в апеляційній скарзі.

Також, всупереч тверджень апелянта, судом першої інстанції були дотримані вимоги закону і при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні цього адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_2 та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про порушення інспекторами поліції процедури проведення його огляду на стан сп'яніння і відсутності зі сторони співробітників поліції пропозиції йому пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння,то вони не відповідають дійсностіта спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, а також поясненнями допитаних у суді першої інстанції інспекторів поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6, свідка ОСОБА_3, які свідчать про те, що ОСОБА_2 працівниками поліції, в присутності свідків, пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, як із застосуванням спеціального технічного засобу на місці, так і в закладі охорони здоров'я, але ОСОБА_2 від проходження огляду відмовився, у зв'язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

А тому такі твердження ОСОБА_2 розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

При цьому, доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про порушення процедури і спростовування факту вимоги працівників поліції пройти огляд у закладі охорони здоров'я через відсутність у матеріалах справи відповідного направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, не заслуговують на увагу, оскільки за змістом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, таке направлення видається лише у разі наявності згоди водія пройти огляд в закладі охорони здоров'я, а такої згоди, як свідчить відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, ОСОБА_2 не надавав.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП, і дійшов правильного висновку про порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 «б», 2.5, 12.1 ПДР України, тобто про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_2, врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують його відповідальність, і обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що в повній мірі відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинені правопорушення, а також відповідає і меті виховання особи, що їх вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.