АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду є незаконною, оскільки рішення суду належним чином не вмотивоване, не відповідає фактичним обставинам справи, не грунтується на доказах та вимогах закону.

Посилається на те, що судом не допитано працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім того зазначає, що при зупинці 28 квітня 2017 року працівниками поліції йому не повідомлено причину зупинки, не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки спеціальних технічних засобів, як це передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, у зв"язку із чим він відмовився від проходження огляду за допомогою технічного засобу на місці зупинки, однак проігноровано його бажання пройти огляд на стан сп"яніння у медичному закладі, не вручено другий примірник протоколу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, свідків приходжу до висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об"єктивно дослідити усі обставини справи в їх сукупності та з"ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст постанови суду має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Як убачається із матеріалів справи, суд першої інстанції цих вимог закону не виконав.

Висновок суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується лише на даних протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, перевіривши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в присутності яких складено протокол про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що суддя місцевого суду дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №112220 від 28.04.2017 року, ОСОБА_2, 28 квітня 2017 року о 22 год. 20 хв. поблизу пр. Г.Сталінграда 6 в м.Києві, керуючи автомобілем &quot;Фольксваген-Пассат&quot; д.н.з. НОМЕР_1 перебував в стані алкогольного сп"яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що дійсно 28 квітня 2017 року був зупинений працівниками поліції, у стані сп"яніння не перебував, і на пропозицію працівників поліції пройти огляд на місці за допомогою приладу "Драгер" не погодився через ненадання йому сертифікату на вказаний прилад, однак згоден був пройти огляд у закладі охорони здоров"я, однак працівники поліції його намір проігнорували.

Вказану обставину підтвердили у суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому ствердили, що ОСОБА_2 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп"яніння на приладі "Драгер", водночас пропонував доставити його у медичний заклад для проходження огляду. Щодо їх пояснень, які містяться у матеріалах адміністративної справи (а.с.3) зазначили, що їх вони підписали не читаючи, а заповнював їх працівник поліції.

Допитаний свідок ОСОБА_5, якому передано на тимчасове зберігання автомобіль&quot;Фольксваген-Пассат&quot; д.н.з. НОМЕР_1 ( а.с. 2) пояснив, що в його присутності ОСОБА_2 пропонував працівникам поліції проїхати до медичного закладу для проходження ним огляду на стан сп"яніння, однак йому відмовлено в цьому.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДРУкраїни водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із положеннями ч.3 ст. 266 КУпАП та п.6,7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляд на стан сп"яніння проводиться поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров"я. У разі незгоди водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров"я.

Як визначено у п.5 розділу 2 вказаної Інструкції перед проведенням огляду на стан сп"яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп"яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно пояснень ОСОБА_2 саме через ненадання йому вказаних документів він відмовився проходити огляд на стан сп"яніння на місці, а виявив бажання пройти такий огляд у закладі охорони здоров"я.

З урахуванням наведеного протокол про адміністративне правопорушення, рапорт інспектора поліції самі по собі не можуть бути визнані достатніми та допустимими доказами порушення ОСОБА_2 вимог п.2.5 ПДР України та відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні. Водночас, для перевірки фактичних обставин справи, на запит Апеляційного суду міста Києва, управлінням ПП м. Києва не надано копію відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції роти №5 батальйону №2 Управління ПП у м. Києві ГолобородькаВ.О.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, визначених у ст.ст. 283,284 КУпАП . У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Натомість при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАПпередбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є обгрунтованими, а тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. п.1.ст.247, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Юрдига О.С.

Справа № 33/796/1960/2017 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Васалатій К.А.