Провадження № 33/772/931/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Ващук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 р. м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Ващук В.П.

зі секретарем: Доценко М.І.

потерпілого: ОСОБА_2

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 212-3 КУ п АП:

ОСОБА_3 ,

народження 1961 року 08 місяця 05 дня,

українця, громадянина України,

проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_1

за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від «08» вересня 2017 року, -

В с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії від 03 серпня 2017 року, складеного керівником Управління з питань дотримання права на звернення Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_4 встановлено, що до Секретаріату Уповноваженого Верховної України надійшло звернення ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності директора Департаменту охорони здоровя Вінницької обласної державної адміністрації ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 212-3 КУпАП, оскільки його право на звернення було порушено, а саме право ОСОБА_2 бути присутнім при розгляді скарги.

Після ретельної перевірки звернення ОСОБА_2, в діях ОСОБА_3 вбачається порушення права потерпілого бути присутнім при розгляді скарги, тобто в діях останньої вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 212-3 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 212-3 КУпАП закрито, в звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_2 ставиться питання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2017 року. Постановити нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення згідно протоколу Уповноваженого ВРУ з прав людини.

Свої вимоги потерпілий ОСОБА_2 мотивував тим, що в мотивувальній та резолютивній частинах постанови суддя Романюк Л.Ф. не зазначила про наявність або відсутність вини правопорушника. Крім того, в судове засідання він не був запрошений, чим були порушені його права як потерпілого на своєчасне оскарження постанови суду першої інстанції.

ОСОБА_3 не погоджуючись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 подала свої заперечення, в яких просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2017 року без змін, оскільки постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Крім того зазначає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 212-3 КУпАП, що є підставою закриття провадження у справі.

В судове засідання ОСОБА_3 не зявилась, хоча й була повідомлена своєчасно та належним чином про місце, день та час розгляді справи, щодо неї, про що свідчать подані нею заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2

Заслухавши доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_2, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст. 286 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Вказана вище норма Кодексу про адміністративне правопорушення, передбачає та гарантує реалізацію судом прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Більш того, тією ж ч. 1 ст. 268 КУпАП, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Всупереч вимогам ст. 268 КУпАП справа розглянута у відсутності потерпілого ОСОБА_2, чим були порушені його права.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Судом першої інстанції при винесенні постанови не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 03.08.2017 року, до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України надійшло звернення ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності директора Департаменту охорони здоровя Вінницької обласної державної адміністрації ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 212- 3 КУпАП, оскільки його право на звернення було порушення.

З матеріалів звернення вбачається, що 23.06.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницької обласної державної адміністрації із скаргою щодо медичного обслуговування, а саме відмови у виїзді бригади екстреної медичної допомоги, в звязку із сильним зубним болем. В скарзі потерпілий ОСОБА_2 зазначив, щоб розгляд скарги провести у його присутності

Проте, на твердження заявника, розгляд скарги був проведений за його відсутності.

Директором Департаменту охорони здоровя Вінницької обласної державної адміністрації ОСОБА_3 була направлена відповідь заявнику від 08.07.2016 року.

27.02.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до директора Департаменту ОСОБА_3, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії.

14 березня 2017 року Вінницьким окружним адміністративним судом винесено постанову за позовом ОСОБА_2 до директора Департаменту охорони здоровя Вінницької обласної державної адміністрації ОСОБА_3, якою визнано протиправною бездіяльність директора Департаменту охорони здоровя Вінницької обласної державної адміністрації ОСОБА_3, щодо не запрошення ОСОБА_2 на розгляд його скарги від 23.06.2016 року.

Після перевірки звернення ОСОБА_2, керівником Управління з питань дотримання права на звернення Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_4 було встановлено, що в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 212-3 КУпАП.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його було складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, та були вказані всі необхідні та встановлені на той час відомості, як того вимагає закон.

Апеляційний суд всебічно, повно і обєктивно дослідивши матеріали справи прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 212-3 КУпАП.

Щодо заперечень ОСОБА_3 поданих на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2017 року в частині науково консультативного висновку науково - консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 року, то слід зазначити, що ОСОБА_3 заперечує свою винність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-3 КУпАП.

Твердження ОСОБА_3, із посиланням на узагальнення, що п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень, щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. А за логічним тлумаченням абзацу першого ст. 247 КУпАП встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративні правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Разом з тим слід зазначити, що строки накладення адміністративних стягнень, в тому числі за ст. 212-3 КУпАП, встановлені ст. 38 КУпАП, якою передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення.

За змістом ст. 280 та ст. 247 КУпАП закриття провадження у справі, в звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення може мати місце лише тоді, коли у справі зясовано:

1)чи було вчинено адміністративне правопорушення, тобто чи є подія і склад адміністративного правопорушення;

2)чи винна особа, яка притягується до відповідальності у вчиненні правопорушення;

3)чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто чи не має підстав, передбачених п.2-6 ст. 247 КупАП.

Тобто з огляду на вищевикладене, є неправильним закриття провадження в справах про адміністративне правопорушення за перебігом строків накладення адміністративного стягнення у випадках, коли в діях особи немає складу адміністративного правопорушення, чи наявний склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення підвідомчих суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Враховуючи, що з часу обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції минули строки накладення адміністративного стягнення, провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 38, 247, 293, 294 КУ п АП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 212-3 КУпАП закрито, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, прийняти нову постанову.

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 212-3 КУпАП, та закрити провадження у справі , в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:

Згідно з оригіналом: