Провадження № 33/779/530/2017
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М. Л. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 08 вересня 2017 року о 00 год. 55 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Довженка керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21043» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння. В порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп'яніння. Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

В поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати його та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Мотивує свою позицію тим, що вважає рішення винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. З приводу обставин справи зазначає, що працівникам поліції пояснив, що спиртні напої не вживав, проходити огляд для встановлення факту алкогольного спяніння на місці зупинки він відмовився, пояснивши, що не довіряє приладам освідування поліцейських. Що одразу ж, працівник поліції повідомив, що за таких обставин він приймає рішення про відмову в проходженні огляду та складає щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. В цей момент він сказав патрульному, що не відмовляється пройти таких огляд в медичному закладі, однак інспектор його прохання проігнорував та почав складати протокол. Вказує, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були безпосередніми свідками будь-яких подій, а їхні пояснення були задокументовані зі слів працівників поліції, які, попередньо переговоривши зі свідками в авто, дали їм вже готові пояснення на підпис. Наголошує, що в суді першої інстанції повідомив, що не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, а навпаки наполягав на цьому, однак працівниками поліції уже було складено протокол. Зазначає, що судом не перевірено такі його доводи, з даного приводу не допитано свідків, не витребувано відеозаписи з відеореєстраторів працівників поліції та позбавлено права надати свої докази, тобто забезпечити явку свідка, який би це підтвердив. Вказує, що 14 листопада 2017 року ним подано до суду клопотання, в якому він просив надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи, так як він хотів прочитати пояснення свідків, зробити копії, бо мав на меті скористатись допомогою юриста. Його клопотання про відкладення розгляду справи суд залишив поза увагою, позбавивши його права на захист.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, та захисник ОСОБА_3, якій роз'ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП. Повідомили, що жодних заяв та клопотань поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, на адресу електронної пошти суду не надсилали. В судовому засіданні апеляційного суду заявили клопотання про допит свідка ОСОБА_6, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, та витребування відеозаписів з Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську, що стосуються даної події. Клопотання задоволено.

В судове засідання апеляційного суду зявився свідок ОСОБА_6, якому розяснені права, передбачені ст. 272 КУпАП.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 викликалися в судове засідання, однак не зявилися. Під час апеляційного розгляду від ОСОБА_7 надійшло клопотання, в якому він вказує, що не може з певних причин бути присутнім в судовому засіданні та підтримує зміст своїх письмових пояснень. Свідок ОСОБА_5 про причини неявки не повідомив, однак вказана обставина не перешкоджає прийняттю рішення по суті апеляційної скарги. За таких обставин, вважаю за необхідне обмежитись змістом їх письмових пояснень, що є матеріалах справи.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги постановою апеляційного суду від 07 грудня 2017 року витребувано з Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які причетні до складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 219033 від 08 вересня 2017 року, а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини.

На виконання постанови від органу патрульної поліції надійшов компакт-диск «DVD-R», що містить тільки відеозаписи з нагрудної камери інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8

Вказаний доказ по справі про адміністративне правопорушення досліджено в судовому засіданні апеляційного суду.

Постанова апеляційного суду про витребування доказів в частині надання відеозапису з відеореєстратора відповідної патрульної машини не виконана, відповідні відеозаписи не надано, що розцінюється апеляційним судом як відсутність витребуваних доказів.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_2 пояснив, що проходити огляд на місці зупинки він не хотів, оскільки не довіряв приладу освідування поліцейських. Наголошував, що хотів пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя, однак працівники поліції йому відмовили та не пропонували. Вказав, що протокол отримав не на місці зупинки, а пізніше. Пояснив, що в судовому засіданні суду першої інстанції не заявляв клопотання усно, оскільки вважав, що суддя розгляне подане ним 14 листопада 2017 року письмове клопотання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та доводи його захисника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Апелянт стверджує, що постанова судді підлягає скасуванню, оскільки порушено його право на захист зважаючи на те, що суд залишив поза увагою його клопотання від 14 листопада 2017 року.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги доходжу наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що в день розгляду, а саме 14 листопада 2017 року, ОСОБА_2 було подано заяву про надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи та відкладення розгляду справи (а.с. 17).

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 268 КУпАП, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Право знайомитися з матеріалами справи є складовою права на захист, а тому за умови наявності такого клопотання проведення розгляду справи без надання можливості реалізувати його є порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дійсно, у разі наявності завчасно зареєстрованого у суді клопотання, таке мало бути своєчасно передано судді та в обовязковому порядку ним розглянуто.

Проте, відомості, що є в матеріалах справи, не дають підстав для переконливого висновку про час подачі клопотання ОСОБА_2 як до початку судового розгляду, так і після винесення рішення за його результатами.

В той час, напис на клопотанні свідчить про те, що суддя суду першої інстанції дізнався про нього після судового засідання та прийняття постанови, відповідно таке залишилось без задоволення.

Разом з тим, матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_2 був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи 14 листопада 2017 року (а.с. 16), йому було відомо про свої права, передбачені ст. 268 КУпАП. Будь-яких доводів про порушення його прав під час судового засідання у суді першої інстанції апелянт не наводить.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відомостей про те, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості скористатися своїм правом заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду безпосередньо під час судового засідання у суді першої інстанції або повідомити суддю про подачу ним письмового клопотання до канцелярії суду, під час апеляційного розгляду не здобуто.

Тим не менше, наявність такого клопотання, яке подано до канцелярії суду, свідчить про наміри ОСОБА_2 відносно свого права, яке, у звязку з отриманням суддею вже після завершення розгляду справи, не було ним реалізоване, що вказує на порушення наданих йому законом процесуальних прав, повязаних із правом на захист, та є підставою для скасування оскарженої постанови.

За наведених обставин, керуючись ч.ч. 7,8 ст. 294 КУпАП, вважаю за необхідне скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, після дослідження в повному обсязі матеріалів справи про адміністративні правопорушення.

По справі достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті обвинувачення ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані спяніння.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 219033 від 08 вересня 2017 року (а.с. 1), ОСОБА_2 08 вересня 2017 року о 00 год. 55 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Довженка керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21043» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором роти № 1 батальйону УПП в м. Івано-Франківську старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8, підписаний уповноваженою особою, особа, що притягається до адміністративної відповідальності від підпису відмовилась. Працівниками поліції у ОСОБА_2 вилучено посвідчення водія серії ПВВ № 371278, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ТД 657870.

З'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 наполягав на тому, що працівниками поліції не дотримано порядку проведення огляду, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, і такі доводи знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відносно порядку проведення огляду на стан алкогольного спяніння вважаю, що його працівниками поліції не дотримано у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядку).

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З наведеного випливає, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров'я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Сукупність доказів по справі про адміністративне правопорушення підтверджують, що хоча поведінку ОСОБА_2 й можна розцінювати як таку, що свідчить про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, однак пройти огляд на стан спяніння у відповідному закладі охорони здоров'я йому не пропонували.

З переглянутих під час апеляційного розгляду відеофайлів, що містяться на компакт-диску «DVD-R», вбачається наступне:

з відеофайлу те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, процес та місце його зупинки, процес встановлення особи, перевірки документів, його пояснення про те, що він алкогольних напоїв та наркотичних засобів не вживав, цілий день працював на квартирі у знайомого, як він комусь телефонує, очікування на спеціальний технічний засіб «Драгер»;

з відеофайлу те, що ОСОБА_2М пропонують пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, розяснюють особливості процедури проведення такого огляду, те, що він на таку неодноразову пропозицію мовчить, не вчиняючи жодних дій, після чого працівник поліції повідомляє, що оскільки він відмовився від проходження огляду на місці зупинки відносно нього буде складено протокол, як працівник поліції пропонує двом особам сісти в автомобіль, щоб відібрати пояснення;

з відеофайлу те, що ОСОБА_2 працівник поліції повідомляє про складення відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оголошує його зміст, як ОСОБА_2 висловлює твердження відносно одного з свідків, як працівник поліції на його запитання пояснює причину зупинки та обставини при яких вона здійснювалася, як ОСОБА_2 зазначає, що не буде давати ніяких пояснень, оскільки він нічого не порушив, як працівник поліції йому пояснює, що видасть тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

З переглянутих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_2 працівники поліції не розяснювали його права і обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, всупереч ч. 4 ст. 256 КУпАП, що вважаю порушенням права на захист.

Вказані відеозаписи, які надані Управлінням патрульної поліції в м. Івано-Франківську як органом, працівники якого безпосередньо складали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, вважаю належним та допустимим доказом, а відомості, що з них вбачаються, істинними та достовірними, оскільки нагрудною відеокамерою (відеореєстратором) інспектора патрульної поліції на місці зупинки безсторонньо зафіксовано обставини події, а саме дії як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і працівників поліції щодо дотримання ними порядку проведення огляду на стан спяніння.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вбачається, що вони були запрошені інспекторами патрульної поліції в якості свідків під час проходження водієм транспортного засобу «ВАЗ-21043» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 08 вересня 2017 року о 00 год. 55 хв. тесту на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», від чого він відмовився. Також йому було запропоновано пройти огляд з медичному закладі, на що він теж відмовився.

Вказані пояснення підписані безпосередньо особами, які надавали такі пояснення.

Вважаю за необхідне відносить до змісту вказаних показань свідків критично, оскільки їх зміст щодо обставин адміністративного правопорушення не узгоджується зі змістом відеозаписів, що були предметом дослідження під час апеляційного розгляду, який спростовує твердження свідків про те, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд з медичному закладі та він відмовився.

Крім того, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що ОСОБА_2 його знайомий, робить йому ремонт. Транспортний засіб, яким ОСОБА_2 керував, належить йому. Після зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_2, останній подзвонив йому. Він приїхав приблизно через 15-20 хвилин на місце зупинки. З приводу порядку проходження огляду, повідомив, що працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд за допомогою спеціального приладу, на що він не погоджувався. Їхати в лікарню для проходження огляду на стан спяніння йому не пропонували.

Таким чином, як підтверджують матеріали справи про адміністративне правопорушення працівники поліції після того, як ОСОБА_2 не вчинив жодних дій, які б свідчили про його намір пройти огляд на стан сп'яніння як з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, не виконали приписи п. 7 Розділу 1 Інструкції та п. 6 Порядку і ч. 3 ст. 266 КУпАП, а саме не запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоровя, що є порушенням процедури огляду на стан спяніння.

В той час, згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, що має місце і в даному випадку.

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт відмови особою, яка керувала транспортним засобом, - ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому доходжу висновку, про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_2 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП - не сплачується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло