Провадження № 3/344/4641/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Татарінова О.А., з участю прокурорів Данилишина В.В., Сапожникової Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки м. Івано-Франківськ, вул. Набережна ім. Василя Стефаника, 34, кв. 72, працює секретарем Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, одружена, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи секретарем Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» № 1975-УІІІ від 23 березня 2017 р., згідно з якими продовжено до 01 травня 2017 р. строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше, несвоєчасно без поважних причин до 01 травня 2017 р. не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, а подала вказану декларацію 18 травня 2017 р., чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вказаному визнала частково. Просить справу закрити за малозначністю вчиненого та звільнити від відповідальності, мотивуючи тим, що правопорушення вчинено не умисно, оскільки вчасно подати декларацію не мала можливості через технічні неполадки роботи системи електронного декларування. Що має на утриманні двох малолітніх дітей і знаходиться у декретній відпустці.

Прокурори вважали, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доведена. Підстав для закриття справи за малозначністю відсутні, просили застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП доведена як поясненнями самої ОСОБА_1 так і матеріалами справи.

Так, з копії особової картки № 5/Д заведеної Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на ОСОБА_1, встановлено, що з травня 2010 р. її прийнято на роботу на посаду секретаря судових засідань, присягу держаного службовця прийняла 19 травня 2010 р., а з листопада 2011 р. прийнято на роботу на посаду помічника судді того ж суду, присвоєно одинадцятий ранг державного службовця з 01.11.2011 року на підставі наказу № 02-42-49 від 01 листопада 2011 р. (а.с.25-27, 29).

Копія наказу Тисменицького районного суду в Івано-Франківській області № 02-04.01-16 від 17.05.2013 р. підтверджує, що помічника судді цього суду Павликівську Т.В. переведено на посаду секретаря суду з 17 травня 2013 року (а.с. 35), а відповідно до наказів того ж суду № 02-04.02-47 від 26.09.2013 року, № 02-04.30 від 29.07.2016 року та № 02-04.14 від 24.03.2017 року ОСОБА_1 надані відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до 22 січня 2020 року (36, 39, 40).

Зазначене в сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 є державним службовцем категорії «В». А як підтверджує Попередження про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про боротьбу з корупцією, щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби, з яким ОСОБА_1 19 травня 2010 р. ознайомлена із спеціальними обмеженнями та заборонами встановленими вказаними Законами, з урахуванням Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.33, 34).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобовязаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Відповідно до п/п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є і державні службовці.

Як визначено ч. 1 ст. 45 цього ж Закону, особи, зазначені у п/п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, зобовязані щорічно, до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» № 1975-УІІІ від 23 березня 2017 р., строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше продовжено до 01 травня 2017 р.

Проте ОСОБА_1, знаючи вимоги вказаного Закону, станом на 30 квітня 2017 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік не подала, а подала таку декларацію 18 травня 2017 р., що підтверджують відомості з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування,(а.с.7-15,герпосилання https://public.nazk.gov.ua/declaration/9d3d6935-bd4c-4899-a51е-343bdde5b1f3).

Поважних причин у звязку з якими ОСОБА_1 не подала своєчасно декларацію по справі не встановлено, а її посилання на те, що система електронного декларування не працювала, спростовано долученими доказами. Так, як підтверджує надана НАЗК відповідь, певні технічні заходи в системі електронного декларування проводились востаннє 24-28 березня 2017 р., що потребувало декількох зупинок окремих компонентів Реєстру (а.с.20). Тобто після проведення технічних робіт, субєкти декларування, в тому числі, ОСОБА_1, мали достатньо часу до встановленої граничної дати (до 01 травня 2017 р.) для своєчасного подання електронної декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», є адміністративним правопорушенням.

Згідно з приміткою до вказаної статті, субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вирішуючи клопотання про закриття провадження за малозначністю та звільнення ОСОБА_1 від відповідальності, враховую наступне.

Ст. 22 КУпАП передбачає можливість звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого правопорушення. Тобто, правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча саме діяння при цьому залишається правопорушенням.

Подолання корупції в Україні є важливим заходом, нерозвязання і загострення якого визначає міжнародне становище держави та політичний і правовий імідж у світі. Важливу роль у протидії корупційним проявам відведено і адміністративному законодавству, про що свідчить спрямованість Закону України «Про запобігання корупції» на широке застосування адміністративної відповідальності за корупційні діяння.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність тощо. А ст. 34 КУпАП визначає обставини, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Враховуючи підстави вказаного клопотання, фактичні обставини вчиненого правопорушення, які встановлені під час розгляду справи, вважає, що перебування особи у декретній відпустці не позбавляє обовязку подати декларацію, а наявність в особи на утриманні малолітніх дітей є обставиною, яка помякшує відповідальність, однак не свідчить про малозначність вчиненого. Що ж до такої підстави звільнення, як врахування матеріального стану, то жодних доказів у його підтвердження ОСОБА_1 не надано, а тому немає можливості дати йому відповідну оцінку.

Інших же обставин, які б давали підстави для звільнення винної від відповідальності та закриття справи, не встановлено, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Призначаючи ОСОБА_1 стягнення враховую, що обставинами, які помякшують її відповідальність є те, що вперше притягається до адміністративної відповідальності, визнання вини та розкаяння у вчиненому, має утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю роботи і, що обставин, які обтяжують відповідальність, по справі немає.

З врахуванням фактичних обставин справи, обставин, що помякшують відповідальність вважаю, що вина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження, а тому її слід визнати винною та накласти стягнення у вигляді штрафу.

На підставі викладеного, ст. 8 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 3, 45, 12 Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» № 1975-УІІІ від 23 березня 2017 р., керуючись, ст.ст. 33, ч. 1 ст. 172-6, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, код ДРФО НОМЕР_1, в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням отримувачу коштів - УДКСУ у м. Івано-Франківську, , на рахунок № 0002 в ГУДКС України в Івано-Франківській області, МФО 836014, код класифікації 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891693 320 грн. судового збору.

Штраф повинен бути сплачений правопорушником протягом пятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Копію постанови направити Голові Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи внесення подання прокурора.

Апеляційна скарга чи подання прокурора на постанову може бути подано до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.А. Татарінова