П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкова М.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 1/58, тимчасово непрацюючого, про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_2О, був складений протокол про адміністративне правопорушення від 20.06.2017 року серії БР № 228402, в якому інспектором ВП0663 батальйону №4 УПП у м. Львові, лейтенантом поліції ОСОБА_3 зазначено, що 20.06.2017 року о 00 годині 45 хвилин ОСОБА_2 на 60 кілометрі (+200м) автодороги Львів-Краковець керував транспортним засобом автомобілем DAF номерний знак «АР 8229 СК», з явними ознаками алкогольного спяніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Огляд проводився за допомогою технічного засобу Драгер 6820 ARNK-0049, тест № 252 результат позитивний 1,16 %, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину в порушенні правил дорожнього руху не визнав та пояснив, що 20.06.2017 року приблизно о 00-30 автомобіль DAF під керуванням його друга, був зупинений на автодорозі Львів-Краковець, він ОСОБА_2 знаходився в кабіні вантажного автомобіля як пасажир. Поліцейські за допомогою газоаналізатора Драгер перевірили на стан спяніння водія транспортного засобу та його. Склали протокол про адміністративне правопорушення на пасажира транспортного засобу, та на його вимогу про проходження мед огляду в закладі охорони здоровя відповіли відмовою.

Також ОСОБА_1 зазначав, що у час зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, він транспортним засобом не керував, за кермом автомобіля не знаходився, фактично не є водієм транспортного засобу. Просив провадження у справі закрити на п. 1ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Всебічно вивчивши матеріали справи, письмові докази з урахуванням наданих ОСОБА_1. пояснень, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, свого підтвердження достатніми достовірними доказами не знайшла з огляду на наступне:

Стаття 130 ч.1 КпАП України встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п.2.9-а Правил дорожнього руху України(далі ПДР), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи та Міністерства охорони здоровя № 1452/735 від 09.11.2015 р.,зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.09.2015 р.за № 1413/27858 ,яка визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів та оформлення результатів такого огляду, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до зазначеної Інструкції(п. 3)поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

У разі проведення огляду у закладі охорони здоровя,який проводиться на підставі відповідного направлення(п.8 Інструкції),з моменту виявлення підстав для проведення огляду і до доставки до закладу охорони здоровя повинно пройти не більше двох годин, зі спливом цього часу в особи виникає підстава для непроходження огляду в закладі охорони здоровя, у звязку з тим, що такий огляд не буде законним.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення 20.06.2017 року о 00 годині 45 хвилин ОСОБА_2 на 60 кілометрі (+200м) автодороги Львів-Краковець керував транспортним засобом автомобілем DAF номерний знак «АР 8229 СК», з явними ознаками алкогольного спяніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Огляд проводився за допомогою технічного засобу Драгер 6820 ARNK-0049, тест № 252 результат позитивний 1,16 %, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

Інкримінуючи ОСОБА_1 порушення пункту 2.9-а ПДР України, поліцейські фактично констатують факт перебування вказаної особи в стані алкогольного спяніння.

При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення БР № 228402 судом встановлено, що вказаний протокол, як додаток містить чек газоаналізотора Драгер 6920 та акт огляду на стан спяніння складений лейтенантом поліції ОСОБА_4 на підставі показів вказаного приладу.

Слід зазначити, що проведення огляду на стан спяніння працівником поліції є факультативною стадією такого огляду і відмова від нього не є адміністративним правопорушенням(п.6 Інструкції) обовязковим є проведення огляду саме у закладах охорони здоровя і відмова від нього становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП.

Таке положення Закону забезпечує право громадянина, якщо він вважатиме результати перевірки, проведеної співробітником поліції, невірними, одразу бути направленим до закладу охорони здоровя на медичний огляд.

Огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоровя не проводився, також матеріали адміністративної справи не містять відповідного направлення ( передбаченого п.8 Інструкції) особи, якій інкримінується адміністративне вчинення адміністративного правопорушення, на медичний огляд в закладі охорони здоровя.

В судовому засіданні були досліджені письмові покази понятих ОСОБА_5, та ОСОБА_6 відповідно до яких вони 20.06.2017 року були присутні про проведенні огляду ОСОБА_2 за допомогою газоаналізатора Драгер, результат тесту -1,16 %, позитивний.

Так а ні пояснення свідків ОСОБА_5, та ОСОБА_6, а ні фабула самого протоколу про адміністративне правопорушення БР № 228402 не містять інформації, щодо відмови ОСОБА_1 в проходженні огляду на стан спяніння в медичному закладі. Враховуючи, що огляд особи на місці зупинки транспортного засобу є факультативною стадією, навіть за умови наявності ознак алкогольного спяніння, медичний огляд в закладі охорони здоровя є обовязковою умовою для інкримінування особі порушення п. 2.9-а ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші),отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобовязана доводити свою невинуватість.

При складанні протоколу посадовою особою неповно зазначено данні свідка адміністративного правопорушення ОСОБА_6. Так згідно протоколу серії БР № 228402 від 20.06.2017 року вказаний свідок мешкає у м. Первомайськ, однак вказаних відомостей недостатньо для ідентифікації та виклику у судове засідання особи, що була свідком адміністративного правопорушення ОСОБА_2. Відповідно до рапорту інспектора взводу ОСОБА_3 вказана особа відмовилась давати свої повні дані.

При розгляді справи в суді свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не зявились, що унеможливлює їх допит в судовому засіданні.

За змістом письмових пояснень пояснень ОСОБА_5, та ОСОБА_6В були лише свідками проходження ОСОБА_1 тесту за допомогою газоаналізатора Драгер та не були присутні під час зупинки транспортного засобу DAF номерний знак «АР 8229 СК»і не можуть підтвердити факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1

До протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 228402 відеозапис вказаних подій не додано, листом від 21.08.2017 року Управління ПП у м. Львові повідомило суд про відсутність відеозапису подій які мали місце 22.06.2017 року.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити пояснення ОСОБА_1 про ті обставини, що він не був водієм транспортного засобу.

Склад правопорушення завжди конкретний і становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і водночас достатні для притягнення особи до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Суб'єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

Так досліджені в судовому засіданні докази в сукупності не містять переконливих доказів та достовірно не підтверджують факт того, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, а матеріали адміністративного правопорушення фактично свідчать про відсутність порушень з боку ОСОБА_1 положень п.п. 2.5, 2.9-а ПДР України, оскільки медичний огляд вказаної особи в закладі охорони здоровя не проводився, а сам ОСОБА_1 від такого огляду не відмовлявся.

Як передбачено ст.247 ч.1 п.1 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Оскільки наявність в діях громадянина ОСОБА_1 порушень п.2.9-а ПДР належними допустимими достатніми доказами не встановлено, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.130 ч.1,247 ч.1 п.1 КпАП України, суддя-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена або опротестована прокурором до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів після її винесення шляхом подання апеляційної скарги або протесту прокурора.

Суддя Голубкова М.А.