Справа № 206/3963/17
Провадження № 3/206/1400/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., в залі суду в м. Дніпро, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого кур`єром у ТОВ «Хайвей», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 106172 складеного 18 липня 2017 року о 15 год. 40 хв., вказано, що 18 липня 2017 року о 12 годині 20 хвилин, в м. Дніпро, вул. Підгірна, 1, водій ОСОБА_1, керуючи т/з Ford Transit, АЕ 8414 ВС, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з т/з ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, котрий рухався в зустрічному напрямку. В результаті даної пригоди т/з отримати механічні пошкодження. Чим ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що приблизно о 12.30 годин 18 липня 2017 року він керував автомобілем «Ford Transit», державний номер НОМЕР_2, та рухався по вул. Підгірній у бік вул. Чаплинської у м. Дніпрі, зі швидкістю руху приблизно 60 км/год. Проїзна частина на цій ділянці дороги була вузькою, на ній малися численні вибоїни. Раптово для нього, на відстані близько 30 метрів, він побачив, як на його смугу для руху неочікуванно виїхав автомобіль «ВАЗ 2106», державний номер НОМЕР_1, який рухався зі швидкістю руху не менш, ніж 60 км/год. У цей час він з метою уникнути зіткнення намагався максимально притиснутися праворуч до узбіччя проїзної частини, однак уникнути зіткнення не вдалося і автомобіль «ВАЗ 2106» своєю передньою лівою частиною допустив зіткнення з лівою передньою частиною автомобіля «Ford Transit». Він викликав на місце ДТП поліцейських. Коли на місце ДТП приїхали патрульні поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останні склали схему місця ДТП, з якою він не був згоден з самого початку, оскільки в ній було невірно вказане місце зіткнення. Далі поліцейський ОСОБА_3 відібрав письмові пояснення від ОСОБА_2 та у нього. Однак через хвилин 20 поліцейська ОСОБА_4 надиктувала ОСОБА_2 нові письмові пояснення від імені останнього, після чого замінила первинні пояснення ОСОБА_2 на нові. Він був впевнений, що не порушував правила дорожнього руху, оскільки не змінював напрямок руху. У даній ДТП вважає винним саме водія ОСОБА_2, який змінив напрямок руху, обїжджаючи перешкоду у вигляді ями та виїхав на зустрічну для руху смугу.

Потерпілий ОСОБА_2 у суді пояснив, що вдень 18 липня 2017 року він керував автомобілем «ВАЗ 2106», державний номер НОМЕР_1, та рухався вгору по вул. Підгірній у м. Дніпрі, зі швидкістю руху приблизно 30 км/год. З ним їхав його знайомий з дитиною. Під час руху він помітив, як на його смугу для руху виїхав автомобіль «Ford Transit», державний номер НОМЕР_2, який рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год. Водій розмовляв у цей час по мобільному телефону. Він став притискатися до узбіччя проїзної частини, однак уникнути зіткнення не вдалося. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження, зокрема, лобове скло вилетіло від отриманого удару автомобілів. При цьому головою у лобове скло ніхто у салоні автомобіля не вдарився.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що у липні 2017 року, він їхав з дитиною в автомобілі свого знайомого. На автомобілі вони рухалися по якійсь вулиці у Самарському районі м. Дніпра. На відстані близько 25 метрів, він побачив, як на смугу для руху їхнього автомобіля, виїхав автомобіль «Ford Transit», білого кольору, водій якого розмовляв у цей час по мобільному телефону, через що останній відволікся від керування транспортним засобом. Його знайомий став притискатися до узбіччя проїзної частини, однак уникнути зіткнення не вдалося. У момент зіткнення автомобілів він та його знайомий, що був за кермом автомобіля, вдарилися головою у лобове скло автомобіля, від чого скло зламалося. Точну дату, марку та модель автомобіля, а також повні анкетні дані свого товариша - водія автомобіля, свідок ОСОБА_5 назвати не зміг.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він є поліцейським УПП у м. Дніпро. Вдень 18 липня 2017 року він виїжджав на місце ДТП на вул. Підгірну у м. Дніпрі, де відбулося зіткнення автомобіля «Ford Transit», державний номер НОМЕР_2, та автомобіля «ВАЗ 2106», державний номер НОМЕР_1. На місці ДТП він здійснив необхідні замірювання, склав схему ДТП, опитав водіїв, після чого склав відносно водія автомобіля «Ford Transit» ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В автомобілі «ВАЗ 2106» окрім водія більше пасажирів не було.

Пояснення в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 - інспектора поліції УПП у м. Дніпро були аналогічними до пояснень свідка ОСОБА_3 у суді. Також, свідок ОСОБА_4 пояснила, що з самого початку письмові пояснення потерпілого були зафіксовані невірно, через що вона відібрала повторні письмові пояснення від потерпілого. Первинні пояснення потерпілого до матеріалів справи не долучалися.

Вислухавши та допитавши водія ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2 та його представника, а також свідків ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вивчивши та дослідивши письмові матеріали даної адміністративної справи, а також переглянувши відеозапис з бодікамери поліцейського, вважаю, що дана справа підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Аналізуючи пояснення потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 у суді, відзначаю, що вони є непослідовними, неоднозначними та суперечать один одному. Так, потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що внаслідок ДТП лобове скло автомобіля вилетіло від отриманого удару автомобілів, головою у лобове скло ніхто у салоні автомобіля не вдарився. Одночасно з цим, свідок ОСОБА_5 у суді зазначив, що у момент зіткнення автомобілів він та його знайомий, що був за кермом автомобіля (тобто ОСОБА_2М.), вдарилися головою у лобове скло автомобіля. Більш того, свідок ОСОБА_5 у суді не зміг назвати точну дату події ДТП, назву вулиці, де відбулася ДТП, пояснити механізм ДТП, назвати марку та модель автомобіля, а також анкетні дані свого товариша - водія автомобіля (тобто ОСОБА_2М.), у той час, як свідок чітко зазначає марку автомобіля, що допустив зіткнення з автомобілем, в якому він їхав, а також чомусь впевнено зазначає про досить індивідуальний та специфічний факт, згідно якого він на відстані приблизно 25 метрів помітив, як водій автомобіля Ford Transit» розмовляв у цей час по мобільному телефону, через що і відволікся від керування транспортним засобом.

Також, у письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_2 не зазначалось, про те що ОСОБА_6 розмовляв по телефону під час того, як виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого сталася ДТП.

Оцінюючи пояснення співробітника поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стосовно того, що в автомобілі «ВАЗ 2106» окрім водія більше пасажирів не було, а також письмові пояснення ОСОБА_2, який також нічого не стверджує про свідка ОСОБА_5, як очевидця ДТП, разом із поясненнями свідка ОСОБА_5 у суді, який плутався у своїх поясненнях і так і не зміг зазначити суду обставини, що підлягають доказуванню по розглядуваній ДТП, суддя приходить до висновку, що до пояснень в суді свідка ОСОБА_7М у суді слід віднестись критично.

Співставляючи схему до місця ДТП від 18 липня 2017 року з поясненнями потерпілого ОСОБА_2 у суді, який пояснив, що він рухався зі швидкістю руху приблизно 30 км/год., та поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у суді, відзначаю, що пояснення потерпілого ОСОБА_2 в цій частині не відповідають дійсності, оскільки довжина гальмівного шляху автомобілем «ВАЗ 2106», державний номер НОМЕР_1, перевищує довжину гальмівного шляху автомобіля «Ford Transit», державний номер НОМЕР_2, який, як стверджує ОСОБА_2, а також ОСОБА_1 у суді та у своїх письмових поясненнях, складала приблизно 60 км/год.

Виходячи з вищевказаних, встановлених судом обставин щодо пояснень свідка ОСОБА_5 та пояснень потерпілого ОСОБА_2 в частині зазначення швидкості руху його автомобіля, механізму ДТП та обставин пошкодження лобового скла його автомобіля, що у сукупності із поясненнями свідка ОСОБА_4, яка підтвердила той факт, що ОСОБА_2 дійсно переписував свої письмові пояснення, а первинні пояснення останнього до матеріалів справи не долучалися, приймаючи до уваги наявність перешкод для руху на проїзній частині у вигляді вибоїн, траєкторії руху автомобіля «ВАЗ 2106», який рухався вгору, враховуючи фактичні відомості, зазначені у схемі ДТП, характер та локалізацію механічних пошкоджень автомобілів, суддя критично оцінює пояснення у суді потерпілого ОСОБА_2, який стверджував, що рухався зі швидкістю руху приблизно 30 км/год. та не змінював напрямок руху і не виїжджав на зустрічну смугу для руху.

Також, слід віднестися критично до пояснень свідка ОСОБА_5, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 106172 від 18 липня 2017 року відносно ОСОБА_1 його не було зазначено та письмових пояснень на місці скоєнні ДТП не надав.

Також, суддя звертає увагу, що пояснення в суді ОСОБА_1 суттєво не відрізняються від письмових пояснень у день ДТП. Так, останній з самого початку зазначав, що саме водій ОСОБА_2 виїхав на зустрічну смугу, оскільки обїжджав перешкоду у вигляді вибоїни на дорозі.

Одночасно з цим суддя відзначає, що в ході судового розгляду даної справи не встановлено достатніх, беззаперечних, допустимих та несуперечливих доказів на підтвердження того, що в діях водія автомобіля «Ford Transit», державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 наявні ознаки порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Дана обставина, в свою чергу, беззаперечно свідчить про відсутність в діях водія ОСОБА_1 обєктивної сторони, а, як наслідок, й складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Однак, в протоколі не було зазначено жодних відомостей про свідків ДТП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 4 Розділу VIII Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395 на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі обєкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена привязка обєктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та обєктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду. В обовязковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви обєктів, зображених на схемі.

Однак, інспектор патрульної поліції на схемі місця ДТП не зазначив інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та обєктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту, хоча ОСОБА_1 неодноразово наполягав, щоб інспектор патрульної поліції зафіксував місцезнаходження уламків скла та інших предметів, які б свідчили про місце зіткнення транспортних засобів, але інспектор так цього і не зробив

Також співставляючи схему місця ДТП з фотознімками та відеоматеріалами, суд приходить до висновку, що інспектор не в повному обсязі зафіксував всі відомості ДТП, що в свою чергу ставить під сумнів взагалі всю схему місця ДТП.

Крім того, відповідно до п. 6, 7 Розділу VIII Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395 у випадках, коли для прийняття обєктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, поліцейський, який оформлює матеріали ДТП, протягом доби передає оформлені матеріли ДТП для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу патрульної поліції, на території обслуговування якого сталася пригода. Уповноважена особа підрозділу патрульної поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо обєктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в пятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Однак з переглянутих судом відеоматеріалів вбачається, що у інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 були сумніви щодо того, хто саме був винний у скоєнні ДТП, але будь-яких експертних досліджень із залученням експерта він не призначив, уповноваженій особі підрозділу патрульної поліції матеріали справи не передав.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Керуючись даними принципом, в судовому засіданні не було встановлено беззаперечних доказів «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що провадження по справі підлягає закриттю та адміністративне стягнення не накладається, судовий збір не стягується, оскільки за вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні про справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи внесення на неї подання прокурором.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим, його представником, або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя К.С. Маштак