АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/935/17 Головуючий І інстанції -
Справа № 643/5270/17 Єрмак Н.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Бездітко В.М., за участю секретаря Михайлюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на постанову Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 15.04.2017 року складений протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 відносно ОСОБА_3

Згідно протоколу 15.04.2017 року о 20-50 год. в м. Харкові по пр. Тракторобудівників в районі буд. 110 водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Алкотест Драгер 6820 у присутності двох свідків. Результат огляду - проба позитивна 1,25 %0 проміле алкоголю.

ОСОБА_3 порушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2017 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в обґрунтування якої зазначив наступне.

Постанова районного суду необґрунтована, суперечить вимогам чинного законодавства, повістку про виклик до суду не отримував. Вважає, це порушенням процесуальних норм, оскільки був позбавлений можливості реалізувати свої права передбачені ст. 268 КУпАП.

Просить постанову Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2017 року скасувати.

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду посилаючись, що участь у розгляді справи не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав 19.07.2017 року (а.с. 21).

Враховуючи, що доводи ОСОБА_3 про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити його клопотання, поновити строк на оскарження постанови.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутністю особи, коли є данні про своєчасне її сповіщення і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з'явився, повідомлявся відповідно до ст. 277-2 КУпАП належним чином, судову повістку отримав 17.08.2017 року. Клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про причини неявки в призначене судове засідання суду не повідомив (а.с. 26).

Виходячи з положень ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду постанови, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутністю особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Згідно п. 8 розділу ІІ Інструкції, передбачена форма «направлення» водіїв на медичний огляд до медичного закладу на виявлення ознак сп'яніння.

Пунк 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 265883 від 15.04.2017 року, складений відносно ОСОБА_3 за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_3 з протоколом не погодився про, що в ньому вказав «не згоден» (а.с. 1).

Згідно з акту огляду на стан сп'яніння, ОСОБА_3 результат огляду на стан сп'яніння становить 1,25 %0 проміле при допустимій нормі 0.2 %0 проміле (а.с. 2-4).

З результатами тесту на приладі Драгер № 6820 ОСОБА_3 не погодився про, що в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_3 зазначив « не згоден» (а.с. 4).

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого, поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України.

Таким чином, у випадку коли водій не погодився з результатами огляду на стан сп'яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, співробітник поліції повинен заповнити вищевказане направлення до медичного закладу. У випадку, якщо водій відмовиться від його отримання чи проходження такого огляду в медичному закладі, співробітник поліції повинен зазначити про це в направленні. Матеріали справи не містять даних про отримання ОСОБА_3 направлення на огляд у медичному закладі або про відмову у отриманні направлення.

З пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 видно, що поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_3, враховуючи його незгоду з результатом огляду на місці зупинки, пройти огляд в закладі охорони здоров'я.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАПу разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Матеріали справи свідчать про недотримання поліцейськими вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП. Відповідно, наявні підстави вважати огляд на стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_3 проведеним з порушенням вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, і згідно з вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП є підстави вважати такий огляд недійсним.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «ОСОБА_5 проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суд першої інстанції не врахував, що водій ОСОБА_3 з проведеним поліцейськими оглядом на місці зупинки не погодився, поліцейськими в порушення вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП не забезпечено проведення огляду в медичному закладі. А відтак, суд дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без належного повідомлення про місце та час розгляду справи спростовуються матеріалами справи.

Суд вжив заходи для повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення судову повістку на 07.06.2017 року ОСОБА_3 отримав 22.05.2017 року (а.с. 17).

Районний суд обґрунтовано застосував норми ст.268 КУпАП, щодо необов'язкової присутності при розгляді справи, належним чином повідомленої особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки наявні обставин, що виключають провадження у справі постанова районного суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження у правів про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 287, 288, 289, 294, 295 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3строк на оскарження постанови Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко