Номер провадження: 33/785/1336/17
Номер справи місцевого суду: 522/7952/17
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Острік О.В., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника - адвоката Тарути Є.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2017 року, відносно:

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Одесі, громадянина України, працюючого на посаді інспектора 2-о роти 2 Батальйону УПП ДПП у м. Одесі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення корупційного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_5 притягнутий до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень, а також стягнутий судовий збір на користь держави у розмірі 320 гривень.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, перебуваючи на посаді інспектора УПП у м. Одесі ДПП НПУ, є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Маючи протилежні професійні інтереси та приватний інтерес, в умовах реального конфлікту інтересів - суперечність між приватними інтересами особи та її службовими повноваженнями, у період з 01.03.2017 року по 29.03.2017 року, представляв в суді інтереси особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності (ОСОБА_6.) у якості захисника - фахівця у галузі права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що вважає постанову суду незаконною з таких підстав:

1) у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а суд першої інстанції не встановив наявність реального конфлікту інтересів у його діях, а посилання суду, як на доказ, на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт оперуповноваженого, що склав протокол та його показання, як свідка, є недостатніми для встановлення факту правопорушення;

2) протокол про адміністративне правопорушення складений не уповноваженою особою, оскільки старший оперуповноважений в ОВС Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковник ОСОБА_7 не надав суду першої інстанції доказів на підтвердження таких повноважень, тому він не може розглядатись як належний доказ;

3) мотивувальна частина постанови суду першої інстанції містить кваліфікацію складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме: «неповідомлення особою, у встановлених законом випадках та порядку, про наявність у неї реального конфлікту інтересів», а також кваліфікаційні ознаки ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - «вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів», що свідчить про те, що суд, на порушення приписів ст. 280 КУпАП не з'ясував усі обставини справи та не розібрався, за яке правопорушення притягує його до відповідальності;

4) адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції поза межами строку, передбаченого ч. 3 ст. 38 КУпАП, оскільки, відповідно до протоколу, датою виявлення правопорушення є 19.04.2017 року, а оскаржувана постанова винесена 25.07.2017 року.

За таких обставин, ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати і закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Згідно з приписами ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_3 у передбачений законом строк, тому вона підлягає розгляду по суті.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення №1/2017 від 25.04.2017 року;

-поясненнями ОСОБА_3;

-рапортом старшого оперуповноваженого ОСОБА_8;

-поясненням ОСОБА_9;

-довіреністю, виданої ОСОБА_6 ОСОБА_3 на представництво його інтересів;

-аудіозаписом судового процесу, щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, згідно з яким, ОСОБА_3 представляв інтереси правопорушника ОСОБА_6 в судовому засіданні.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Об'єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП і правильно навів остаточну кваліфікацію його дій, але безпідставно зазначив у мотивувальній частині постанови кваліфікуючі ознаки ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, тому апеляційна скарга у цій частині є обґрунтованою, а зазначена кваліфікація підлягає виключенню з мотивувальної частини постанови суду першої інстанції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони, в частині мотивування невинуватості ОСОБА_3, є надуманими і безпідставними, оскільки об'єктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, підстав немає.

Довід апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений не уповноваженою особою, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки старший оперуповноважений в ОВС Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковник ОСОБА_7, склав протокол у межах своїх повноважень, передбачених: Законом України «Про національну поліцію», Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року №877 «Про затвердження Положення про Національну поліцію», «Положенням про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України», Наказом Голови Національної поліції України від 03.06.2016 року №469 про визначення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України уповноваженим підрозділом з питань запобігання та виявлення корупції в Національній поліції України.

Довід ОСОБА_3 про те, що адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції поза межами строку, передбаченого ч. 3 ст. 38 КУпАП, оскільки, відповідно до протоколу, датою виявлення правопорушення є 19.04.2017 року, а оскаржувана постанова винесена 25.07.2017 року, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним з огляду на таке.

19.04.2017 року датований рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковника ОСОБА_7 про те, що з Одеської місцевої прокуратури №3 надішли матеріали за зверненням ОСОБА_10, які містять ознаки корупційного правопорушення у діях ОСОБА_3

Перевірка обґрунтованості звернення тривала до 25.04.2017 року і у відповідному висновку (а.с. 40-41) встановлений факт корупційного правопорушення, наслідком якого стало складення у той же день протоколу (а.с. 1-5).

Апеляційний суд вважає, що в даному конкретному випадку, днем виявлення корупційного правопорушення є не дата реєстрації матеріалів (19.04.2017 року), а дата встановлення факту корупційного правопорушення, тобто - 25.04.2017 року.

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що її фактичні обставини встановлені судом першої інстанції правильно, а вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП доведена доказами, які є належними та допустимими.

Відповідно до приписів ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обгрунтовано наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах мінімальної санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У відповідності до приписів п.1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги в частині скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, - немає, але постанова підлягає зміні в частині виключення з її мотивувальної частини посилання на кваліфікуючі ознаки ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2017 року відносно ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень за вчинення корупційного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме: «неповідомлення особою, у встановлених законом випадках та порядку, про наявність у неї реального конфлікту інтересів».

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца