Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2655/17
Провадження № 3/553/1363/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.12.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Новака Ю.Д.,

при секретарі Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Полтаві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає: м.Полтава, вул. Бібліотечна, 23, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В:

09.10.2017 року, о 00 год. 19 хв. в м. Полтаві по пров. Проїзному, 3, водій ОСОБА_1, керував автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з.п9922ПО в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м.Полтава, пров.Шевченка, 5 а. Чим останній порушив п. 2.9.а ПДР України.

Притягуємий ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що 09.10.2017 року він не керував авто у стані сп»яніння, а машиною керувала його знайома, коли їх зупинили працівники поліції то він пересів на водійське сидіння так як у неї не було прав та вона боялась притягнення її до адмінвідповідальності за кермування авто без прав. Просив справу відносно нього закрити за відсутності в його діях складу адмінправопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення притягуємого, дослідивши матеріали адміністративної справи, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, окрім іншого, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Проведення огляду особи з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться: а) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); б) лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаної Інструкції, за наявності ознак алкогольного сп'яніння, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Такий огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п.4 розділу ІІ Інструкції).

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого, висунутого проти нього, кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу ніж норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Отже, ознаками об'єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5. Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вище зазначив суд, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку, який визначений ст.266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 .

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський, в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп'яніння або відмови від проходження такого огляду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абзаці 4 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 24 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду N 18 ( v0018700-08 ) від 19 грудня 2008 року) для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись (абзац четвертий пункту 27 із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду N 18 (v0018700-08 від 19 грудня 2008 року).

Аналізуючи докази, які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, доведена. Також суд вважає, що поліцейський, при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, діяв у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, тому протокол про адміністративне правопорушення визнається судом допустимим доказом відповідно до вимог ст.251 КУпАП, як і інші докази, досліджені судом, зокрема, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, корінцем від приладу «Драгер» де ОСОБА_1 поставив свій підпис, СД-диском із відеозаписами камер поліцейських, висновком ПОНД від 09.10.2017 року щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп»яніння, які обєктивно узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи та підтверджують факт наявності у ОСОБА_1 передбачених законом ознак алкогольного сп'яніння, які були підставою для вимог щодо проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан такого сп'яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відносно пояснень притягуємого щодо того, що він не керував в стані алкогольного сп»яніння в той день, а керувала авто його знайома, а отже і не вчиняв правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, суд, аналізуючи в сукупності всі докази, які містяться в матеріалах справи, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та виходить з наступного.

Твердження ОСОБА_1 про наявність факту керування авто його знайомою, суд вважає непереконливими, оскільки обставин, які свідчать про те, що працівники патрульної поліції діяли всупереч норм ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" та не у відповідності з вимогами ст. 266 КпАП України та "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015року, судом не встановлено.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 083093 від 09.09.2017 року, в графі "Пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» не зазначено самим притягуємим, що саме його знайома, а не він керувала авто, гр-н. ОСОБА_1 був ознайомлений з даним протоколом та засвідчив його підписом. Також ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом і результати огляду на стан сп»яніння в корінці від приладу «Драгер» та акті огляду на стан сп»яніння, які було складеного відносно нього. Даний факт притягуємим не оспорювався. Як вбачається із відеозапису, долученого до справи, ОСОБА_1 не зазначав, перебуваючи біля свого авто після його зупинки працівниками поліції та в присутності двох свідків, про той факт, що не він керував авто, а інша особа. Сама є стороння особа, яка є на відео також про даний факт не повідомляла, до суду для дачі пояснень не з»вилась.

Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100 затверджено"Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них".

Відповідно до п. 3.3 нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна використовуватися працівниками патрульної поліції та знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, перевірці документів, арешті або затримання особи, поверхневому огляді, загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї, при наданні допомоги особам, у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Зміст відеозапису нагрудної відеокамери поліцейського, наданого суду в додатку до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 083093 від 09.10.2017 року відносно ОСОБА_1 та дослідженого в судовому засіданні, свідчить про те, що працівником патрульної поліції відеозапис обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснювався камерою реєстратора на автомобілі та боді-камерою. Зафіксовані даними камерами обставини спростовують твердження ОСОБА_1, що він не керував та не перебував за кермом автомобіля під час зупинки його працівниками поліції. Тим паче, що при проходження огляду на стан сп'яніння та складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення були присутні дві сторонні особи в якості свідків, які в своїх поясненнях також зазначили, що притягуємий ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп'яніння та результат огляду був позитивний, а інформації, що під час огляду, щоб останнім надавались якісь пояснення з приводу перебування за кермом іншої особи відсутня. Підстав, які б давали можливість суду вважати, що вказані пояснення є сумнівними та неправдивими відсутні, оскільки вказані пояснення узгоджуються між собою, є послідовними та такими, що повністю відповідають обставинам справи. Даний факт також підтверджується і відеозаписом доданим до протоколу, де чітко видно, що ОСОБА_1 в присутності даних свідків проходить огляд на стан сп»яніння.

Ознаки сп»яніння ОСОБА_1 перелічені в акті огляду на стан алкогольного сп»яніння від 09.10.2017 року, який складено відповідно до вимог чинного законодавства, скріплений підписами свідків проходження огляду та особисто підписаний поліцейським та притягуємим. Дані, які б вказували на його сумнівність чи недостовірність в матеріалах справи відсутні. Докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження ОСОБА_1 щодо не вчинення ним правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Інші доводи ОСОБА_1, наведені в обґрунтування відсутності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки носять оціночний характер, не узгоджуються з іншими доказами, зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні, суперечать фактичним обставинам, нічим не підтверджуються та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, й розцінюються судом як спосіб захисту та уникнення відповідальності.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, корінцем приладу «Драгер», актом огляду на стан сп»яніння, висновком ПОНД та СД-диском з відеозаписом подій, які відбулися 09.10.2017 року за участю ОСОБА_1 Дані докази об»єктивно узгоджуються між собою та не протирічать одне одному. За таких обставин висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України належним чином обгрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об"єктивність яких сумнівів не викликає.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує суспільно- небезпечний характер вчиненого останнім правопорушення, оскільки він вчинив найбільш небезпечне та грубе порушення правил дорожнього руху, яке може спричинити тяжкі наслідки не лише для правопорушника, але й для інших учасників дорожнього руху, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.

Крім того, згідно Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 на користь Держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 130, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 ( десять тисяч двісті ) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4