АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/659/17 Головуючий у І-й інстанції - Порох К.Г.
Справа № 172/659/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 25 травня 2017 року о 13:15 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Михайлівській в сел. Васильківка Дніпропетровської області, в порушення п. 9.2.Б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України перед виконанням маневру повороту ліворуч не переконався у його безпечності та в тому, що він не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині дороги та завчасно не увімкнув лівий показник повороту, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Шкода", номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався позаду у попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, ОСОБА_1, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, вжив алкогольні напої після пригоди та до проведення медичного огляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду від 07 липня 2017 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що оскаржуваною постановою його не визнано винним у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, проте притягнуто до відповідальності та накладено відповідні стягнення.

Крім того, на його думку, дана постанова є необґрунтованою, не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята в порушення процесуальних норм та підлягає скасуванню.

Зазначає, що працівниками поліції було грубо порушено Інструкцію про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння, а крім того не було взято медичними працівниками належним чином і аналізи під час огляду, результати якого є недійсними. Єдиним доказом вживання ним алкоголю є пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - працівників лікарні, та іншого водія, який був заінтересованою особою, але незважаючи на це судом було взято до уваги ці пояснення, які навіть не були підписані.

Також вказує, що обставини скоєння ДТП, наведені у постанові, є неможливими, і в настанні даної пригоди він не винний.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Аналізуючи висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вважає їх достатньо обгрунтованими.

Так, механізм даної пригоди, який суд визнав встановленим, полягав у тому, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ-2107, наближаючись до нерегульованого перехрестя, на якому мав намір здійснити маневр повороту ліворуч, не переконався у його безпечності, не зайняв завчасно відповідне крайнє положення на дорозі, не увімкнув покажчик повороту, в результаті чого при здійсненні вказаного маневру відбулося зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем "Шкода" під керуванням водія ОСОБА_2

ОСОБА_1 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції вказані фактичні обставини заперечував та зазначив, що у день та час, вказані у постанові, він, керуючи автомобілем ВАЗ-2107, рухаючись по вул. Михайлівській в смт. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, на нерегульованому перехресті з вул. Абрикосовою почав з дотриманням вимог Правил дорожнього руху виконувати поворот ліворуч, після чого відбулося зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем "Шкода", який рухався у тому ж напрямку позаду і у той час почав виконувати заборонений маневр обгону на перехресті.

Аналізуючи наявні докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що механізм пригоди, визнаний судом першої інстанції доведеним, випливає лише з пояснень від імені водія ОСОБА_2 (а.с. 4), які останнім не підписані та не можуть вважатися належним доказом. Об'єктивно доведеним матеріалами справи, в тому числі схемою місця ДТП, може вважатися лише те, що обидва автомобілі у вказані у постанові суду день та час рухались одночасно по одній смузі руху в одному напрямку по вул. Михайлівській в смт. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, при цьому автомобіль ВАЗ-2107 рухався попереду, та на перехресті з вул. Абрикосовою на зустрічній смузі руху відбулося зіткнення вказаних автомобілів, з контактом між лівим переднім крилом автомобіля ВАЗ-2107 та правим заднім крилом автомобіля "Шкода". Решта висновків суду щодо фактичних обставин події належного обгрунтування доказами не має.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху не можуть вважатися спростованими, а його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не є доведеною поза розумним сумнівом.

Аналізуючи висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не грунтуються на матеріалах справи.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає за вчинення конкретних дій - вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину не визнав, від підпису у ньому відмовився та викладені у ньому фактичні обставини не підтвердив, а в суді апеляційної інстанції зазначив, що після пригоди алкогольних напоїв не вживав, на що посилався і в суді першої інстанції.

Факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв саме після дорожньо-транспортної пригоди за його участю будь-якого об'єктивного підтвердження не має, та згідно матеріалам справи випливає лише з письмових пояснень від імені водія ОСОБА_2 (а.с. 4), які останнім не підписані та не можуть вважатися належним доказом.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не ставиться у вину вчинення будь-якого з адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, або відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, - суд апеляційної інстанції не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення доведеності факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння та достатності для підтвердження цього факту такого доказу, як медичний висновок (а.с. 3), складений лише на основі візуальних спостережень лікаря, без фактичного встановлення наявності та вмісту алкоголю в крові особи або повітрі, що нею видихається, та протоколу про адміністративне правопорушення, в якому у статусі понятих виступають медичні працівники, що видали вказаний медичний висновок, на підставі якого даний протокол був складений.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з доводами апеляційної скарги, приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця