АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/1631/17 Головуючий І інстанції
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області - ОСОБА_2,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

осіб, які притягаються до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

- ОСОБА_4,

захисника ОСОБА_4 адвоката - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на постанову Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 03.11.2017 року складені протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу серії БР № 224908, 03.11.2017 року о 09-00 год. в м. Харкові по вул. Гіршмана навпроти буд. 3 водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Mercedes Benz C 220» д.н.з. JDH 204, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який рухався з права.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до даних протоколу серії БР № 239091, 03.11.2017 року о 09-00 год. в м. Харкові по вул. Гіршмана навпроти буд. 3 водій ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_2, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz C 220» д.н.з. JDH 204, який рухався позаду.

ОСОБА_4 порушив п. 10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою постанову Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 закрито, у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Постанова районного суду не відповідає фактичним обставинам справи. Суд не врахував, що інший учасник ДТП вказував, що рухався заднім ходом, попереджувальний сигнал не чув. ОСОБА_4 мав вдосталь місця та можливість для уникнення зіткнення.

Просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року змінити, закрити відносно нього провадження у справі та визнати винним у ДТП ОСОБА_4

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який обставини викладені в протоколі не визнав, апеляційну скаргу підтримав, просив закрити відносно нього провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, пояснення ОСОБА_4, який апеляційну скаргу не визнав, його захисника адвоката ОСОБА_5, який проти апеляційної скарги заперечував, зазначив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з настурного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди (п. 2.10 «а» ПДР України).

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пункт 10.9 ПДР України встановлює, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Положення 10.10 ПДР України забороняють рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах, пішохідних переходах, перехрестях, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях, на в'їздах і виїздах з них, а також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю.

Дозволяється рух заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог пункту 10.9 цих Правил та неможливості під'їхати до об'єкта іншим чином.

За порушення зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність встановлена ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується:

- схемою місця ДТП, з якої вбачається, що ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Mercedes Benz C 220» д.н.з. JDH 204, рухаючись заднім ходом допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 Механізм утворення ДТП відповідає механічним пошкодженням автомобілів. У «Mercedes Benz C 220» д.н.з. JDH 204 пошкоджено: зчіс ЛФП правої передньої двері, деформація та зчіс ЛФП правого переднього крила, пошкоджено праве дзеркало заднього виду; у автомобіля НОМЕР_2, пошкоджено: деформація заднього лівого крила та заднього бамперу зліва (а.с. 2).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїм правом скористалися, надали пояснення, протокол підписали, жодних заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляли (а.с.1, 2).

Поліцейськими протоколи про адміністративні правопорушення серій БР №№ 224908, 239091 складені в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Підстави для зміни або скасування постанови Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року в цій частині відсутні.

Закриваючи провадження у відношенні ОСОБА_4 районний суд дійшов помилкового висновку про відсутність в діях складу ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не виконав вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Відповідно до ст. 251 КУпАП суд належним чином не дослідив докази наявні в матеріалах справи.

В поясненнях ОСОБА_4 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення він вказав, що стояв на парковці, сівши до автомобіля хотів продовжити рух прямо по вул. Гіршмана, 3. Почав рух заднім ходом, проїхавши 1,5 метра. Впевнившись в безпеці руху почав пропускати потік автомобілів з метою виконання маневру. В цей час водій автомобіля «Mercedes Benz C 220» здійснив рух заднім ходом та допустив зіткнення (а.с. 5).

В поясненнях ОСОБА_3 зазначено, що він рухався по вул. Гіршмана зі сторони вул. Сумської в районні вул. Гіршмана, 4, зупинився на короткий проміжок часу, для того щоб забрати бабусю, почав рух заднім ходом, виконуючи маневр щоб передньою частиною автомобіля виїхати на смугу руху. В той час автомобіль НОМЕР_2, рухаючись заднім ходом в його напрямку тим самим створивши аварійну ситуацію (а.с. 4).

З механічних пошкоджень автомобілів та схеми місця ДТП вбачається, що водій ОСОБА_4 міг технічно уникнути зіткнення виконавши вимоги п.п. 10.1, 10.9 ПДР України.

Із схеми ДТП видно, що місце зіткнення автомобілів має обмежену оглядовість, поруч тротуар для пішоходів, що покладає підвищений обовязок на водіїв слідкувати за обстановкою на дорозі.

Із фотографій в матеріалах справи, з якими погодились обидва водія, видно, що автомобілі дійсно знаходились в місці яке мало обмежену оглядовість.

Пунктом 10.10 ПДР України заборонено рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах, пішохідних переходах, перехрестях, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях, на в'їздах і виїздах з них, а також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю.

Таким чином, дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.9, 10.10 ПДР України, оскільки він, знаходився в місці яке мало обмежену оглядовість, рухався на дорозі для автомобілів заднім ходом не переконавшись, що це буде безпечним.

Дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що в діях водія ОСОБА_4 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Апеляційний суд вважає необхідним обрати ОСОБА_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції ст. 124 КУпАП, що буде відповідати меті адміністративного стягнення, достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_4 слід стягнути судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Враховуючи наведене постанова районного суду в частині закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4, у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підлягає зміні, відповідно, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 278, 280, 283, 294, 295, 298 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року змінити.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2