АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/774/1329/17 Головуючий у 1-й інстанції - Антонюк О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 14 листопада 2017 року о 19 годині 00 хвилин в квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_2 вчинив сварку з дружиною ОСОБА_3, в ході якої погрожував їй фізичною розправою та висловлювався нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме насильство у сім`ї.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року ОСОБА_2. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 30 годин, та стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 320 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції як незаконну і необґрунтовану у зв'язку із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі зазначає, що суддя не прийняв до уваги його пояснення про те, що із дружиною - ОСОБА_3 він не конфліктував та підстави виклику поліції йому не відомі, показання свідків, які можуть підтвердити скоєння правопорушення та інші докази, визначені ст. 251 КУпАП, -відсутні, а однієї заяви дружини недостатньо для притягнення його до відповідальності.

Вважає, що постановою не встановлено, які конституційні права і свободи члена сім'ї він порушив, чи спричинено моральну шкоду, шкоду фізичному чи психічному здоров'ю його дружині, також, не встановлено, у чому саме полягало насильство відносно ОСОБА_3, які наслідки це мало для неї, якщо це було психологічне насильство, то чи спричинено емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та чи завдано шкоди психічному здоров'ю.

Заслухавши доповідь судді, думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та їх дослідивши, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП має бути з'ясовано, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, та згідно із ст.252 КУпАП слід дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Однак судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі, належним чином не надано оцінки дослідженим доказам.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі умисного вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП 664902 ОСОБА_2 14 листопада 2017 року о 19-00 годині за місцем мешкання АДРЕСА_1 влаштував сімейний конфлікт, в результаті чого висловлювався нецензурною лайкою на адресу дружини ОСОБА_3, а також погрожував фізичною розправою, чим скоїв насильство в сім»ї.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 заперечував наявність конфлікту з дружиною(а.м.п.4), тому судом необґрунтовано взято до уваги зазначені письмові пояснення як доказ його вини. Також в суді першої інстанції ОСОБА_2 не визнавав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим судом не мотивовано, які саме усні пояснення ОСОБА_2 підтверджують наявність його вини.

Також судом не надано належної оцінки письмовим поясненням ОСОБА_3 (а.м.п.4), відповідно до яких вона «неодноразово в свою сторону чула принизливі слова та один раз вдарив в лице», в яких не зазначено прізвища та ініціалів особи, яка вчинила такі дії щодо потерпілої. Крім того, застосування фізичного насильства тягне за собою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності у разі, якщо таке насильство не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, однак зазначені обставини не були належним чином з'ясовані судом та не знайшли свого відображення у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого щодо потерпілої були погрози фізичною розправою, причини зазначених розбіжностей в поясненнях потерпілої та протоколі не були з'ясовані та усунені.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про винність ОСОБА_2, не навів беззаперечних доказів, які б підтверджували такі висновки суду, не проаналізував їх та не надав їм належної оцінки.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що є сусідом ОСОБА_3, щодо обставин конфлікту її та її чоловіка 14.11.2017 року нічого пояснити не може, працівники поліції його з цього приводу не опитували.

Отже, висновки суду щодо доведення вини ОСОБА_2 зроблені без належної перевірки письмових пояснень потерпілої, а тому наявні суперечності між її показаннями та показаннями ОСОБА_2 не усунуті належними та допустимими доказами у справі.

Жодних інших об»єктивних даних, які б надали можливість усунути наявні суперечності у поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у матеріалах справи не має.

Отже, під час перегляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, без з`ясування усіх фактичних обставин, які мають бути обов»язково зясовані під час розгляду справи, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, разом з тим, через недостатність доказів для доведення вини ОСОБА_2 провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року -задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, - скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко