Справа № 463/3850/17 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 33/783/1370/17 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2017 року,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,00 грн. (триста двадцять гривень).

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 24 липня 2017 року о 21.07 год. в м. Львові на пр.Чорновола, 67, керував транспортним засобом марки «DAIMLER - BENZ», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (надмірна активність, розширені зіниці очей, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість). Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння в медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржив дану постанову, просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, оскільки не був належним чином повідомлений. Також, апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні даного правопорушення базується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не вжив заходів для здобуття інших доказів винуватості, а також не допитав свідків, у присутності яких апелянт відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та працівників поліції, які склали протокол, що свідчить про неповноту з'ясування обставин справи.

Вивчивши матеріали справи №463/3850/17, заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то матеріалами справи підтверджуються пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №232851 від 24 липня 2017 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, оглянутим при розглядів справи в суді першої інстанції відеозаписом вказаної вище події, іншими матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням встановленого законом порядку і з грубим порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності спростовуються наявними матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Також апелянт вказує, що суд першої інстанції не вжив заходів для здобуття інших доказів винуватості, а також не допитав свідків, у присутності яких апелянт відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та працівників поліції, які склали протокол, що свідчить про неповноту з'ясування обставин справи, однак суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься достатня кількість доказів про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що постанова судді винесена без його участі, чим порушено право правопорушника на справедливий судовий захист, а сам правопорушник був позбавлений права дати свої пояснення, то це порушення усунуте судом апеляційної інстанції. Правопорушник дав свої пояснення по суті справи та апеляційної скарги і повністю підтримав вимоги передбачені в апеляційній скарзі.

Посилання апелянта на те, що дане провадження слід закрити, оскільки на підставі п.7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то такі не спростовуються матеріалами справи, оскільки ОСОБА_5 вчинив вищенаведене правопорушення 24 липня 2017 року, а постанова суду першої інстанції винесена 23 жовтня 2017 року.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею місцевого суду не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП суддя,

постановив:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.В. Маліновська-Микич

Львівської області