АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1161/17 Головуючий у суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 185, 130 ч. 1 КУпАП Суддя-доповідач: ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 листопада 2017 р. м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кондаков Г.В., за участю ОСОБА_3 - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляційну скаргу останнього, -

встановив:

12 жовтня 2017 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська у скоєнні правопорушень, передбачених ст. ст. 130 ч. 1, 185 КупАП визнано винним:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадяна України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, працюючого в якості водія в ЧП «Гречиха», зареєстрованого і проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

з призначенням йому стягнення:

-за ст. 185 КУпАП у виді двох діб адміністративного арешту;

-за ст. 130 ч. 1 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 визнано винним у тому, що останній 27 липня 2017 року в м. Дніпро по вул. Кадровій, буд. 56 з явними ознаками алкогольного сп*яніння керував транспортним засобом марки «ГАЗ-24» з державним реєстраційним номерним знаком «АЕ 2059 СХ». Від проходження медичного огляду та застосування приладу «Драгер» на стан алкогольного сп*яніння у встановленному порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, ОСОБА_3 в цей же день, о 09 год. 00 хвил., знаходячись біля буд. 56 по вул. Кадровій в м. Дніпро, в стані алкогольного сп*яніння образливо чиплявся до громадян та працівників поліції.

На законні вимоги інспектора поліції ОСОБА_4, припинити правопорушення відмовився і продовжував висловлюватися нецензурною лайкою.

ОСОБА_3 не згоден з судовим рішенням в частині визнання його винним за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляції, як це можна зрозуміти із її суті, просить його скасувати. Рішення про притягнення до стягнення за ст. 185 КУпАП не оскаржує.

Вважає, що судовий розгляд проведено неповно і необ*єктивно, а висновки суду про доведеність його вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, суперечать фактичним обставинам по справі.

Не заперечує, що в день події знаходився в стані алкогольного сп*яніння. Однак, транспортним засобом не керував, тому і відмовився від застосування технічного засобу і від проходження медичного огляду на стан сп*яніння.

В суді першої інстанції наполягав на витребуванні відеозапису події. Однак інспектор поліції повідомив, що вказані події не фіксувались відеозаписом.

Вважає, що судом безпідставно відкинуті покази свідків ОСОБА_5 і Ситника, з посиланням на те, що являються його знайомими.

За таких обставин вважає, що під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження висновки про доведеність вини у скоєнні ним правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Заслухав апеллянта, пояснення свідка ОСОБА_6 з його сторони, дослідив матеріали справи, перевірив доводи, на які той посилався в скарзі, суд приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Посилання в скарзі на неповноту, необ*єктивність судового розгляду, на відповідність висновків суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому за ст. 130 ч. 1 К УпАП дій фактичним обставинам справи є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що судовий розгляд по ній проведено з дотриманням процесуальних норм КУпАП, а висновки суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення при встановлених судом обставинах, відповідають фактичним обставинам справи, і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними в постанові доказами.

В обґрунтування своїх висновків про винність ОСОБА_3, суд послався насамперед на особисті пояснення самого порушника, які він давав на місці події під час складання протоколу після роз*яснення йому прав, передюбачених ст. 63 Конституції України, процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП в присутності свідків і посадових осіб, тобто в умовах, які виключали здійснення на нього будь-якого тиску.

Як свідчить проведений судом аналіз, ці пояснення ОСОБА_3 відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця, скоєння правопорушення, обставин виявлення стану алкогольного сп*яніння саме під час керування транспортним засобом «ГАЗ-24», наслідків, пов*язаних з відмовою у встановленні стану алкогольного сп*яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» або при медичному огляді у відповідному лікувальному закладі, відношення порушника до скоєного та інших фактичних обставин, які складають елементи протиправного діяння, які визнані судом доведеними і викладеними в мотивувавльній частині постанови.

Суть пояснень ОСОБА_3 зводиться до того, що 27 липня 2017 року знаходячись у своїй автомашині, пропустив транспортний засіб співпрацівників поліції на перехресті, і оскільки порушив правила паркування, було складено протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП (а.с. 4).

Звертається увага на те, що вірність повідомлених порушником даних про обставини вчинення ним правопорушення засвідчена власноручними записами та підписом ОСОБА_3 та посадової особи поліції, без будь-яких зауважень, без тиску, що свідчить про добровільність викладення обставин вчинення ним правопорушення.

Зміненим поясненням ОСОБА_3 суд дав належну оцінку, ретельно перевірив версію про обмову себе, яка обгрунтовано, з наведенням доказів, визнана безпідставною, такою, що спростована об*єктивними даними у справі.

Узгоджені з викривальними поясненнями ОСОБА_3 дані містяться:

-в поясненнях в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 інспектора поліції про виявлення стану алкогольного сп*яніння у водія ОСОБА_3 під час керування останнім транспортним засобом і про його відмову від проходження від встановленного порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння;

-в поясненнях свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8, про відмову ОСОБА_3 в їх присутності від застосування технічного засобу для встановлення стану здоров*я і медичного огляду (а.с. 2, 3).

-в протоколі про адміністративне правопорушення, про встановлення інспектором поліції 27 липня 2017 року стану алкогольного сп*яніння у водія ОСОБА_3 і про відмову у встановленні стану здоров*я у присутності двох свідків (а.с. 1);

-в рапорті інспектора поліції про встановлення 27 липня 2017 року стану алкогольного сп*яніння при керуванні водієм ОСОБА_3 транспортним засобом (а.с. 5).

Наведеними в постанові даними спростовані твердження порушника про відсутність в справі доказів винності ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення при встановлених органом поліції і судом першої інстанції обставинах та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при його складанні зауважень до його змісту ОСОБА_3, а також іншими учасниками і посадовими особами, не висловлювалися. Достовірність даних, які були вказані в ньому підтверджено своїми підписами і власноручними засписами про відсутність зауважень.

Не може погодитись суд апеляційної інстанції з доводами порушника ОСОБА_3 про безпідставність рішення суду про неприйняття показів свідків ОСОБА_5 і Ситника.

Вбачається, що суд вмотивував своє рішення. З посиланням на приятельські відносини визнав їх такими, які неможна прийняти до уваги. Крім того, з них вбачається, що останні не були очевидцями дій ОСОБА_3, які утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не може суд апеляційної інстанції відсутність нагрудних камер у інспектора поліції під час події віднести до такого порушення, яке б давала підстави сумніватися в доведеності вини порушника ОСОБА_3 Тому в даній частині його доводи не є слушними.

Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, належним чином їх оцінивши, суд обгрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у скоєнні ним зазначеного в постанові правопорушення, а його дії вірно кваліфіковані за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Істотні порушення, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Разом з тим, при вирішення питання про накладення адміністративного стягення при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, суд першої інстанції припустився помилки.

Відповідно до вимог ст. 36 ч. 2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Не дивлячись на вказані вимоги закону, суд першої інстанції остаточно призначив стягнення, які передбачені, як ст. 185, так і ст. 130 ч. 1 КУпАП і не визначив більш серйозне правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне в даній частині змінити постанову суду першої інстанції. Визначити, що більш серйозним стягненням є стягнення, передбачене ст. 185 КУпАП, до якого слід приєднати додаткове стягення за ст. 130 ч. 1 КУпАП у виді позбавлення порушника ОСОБА_3 права керування транспортними засобами на один рік.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 особи, що притягається до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_3 в частині призначення стягнення змінити.

Вважати його притягнутим до адміністративного стягнення за:

-ст. 130 ч. 1 КУпАП до штрафу на користь держави в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строкром на 1 (один) рік;

-за ст. 185 КУпАП до 2 (двох) діб адміністративного арешту.

Відповідно до ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_3 стягнення за більш серйозне правопорушення, тобто, передбачене ст. 185 КУпАП у виді 2 (двох) діб адміністративного арешту.

До основного стягнення у виді 2 (двох) діб адміністративного арешту приєднати додаткове стягнення у виді позбавлення права ОСОБА_3 керуванням транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков