Справа № 188/903/17
Провадження № 3/188/438/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року Смт.Петропавлівка

Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Курочкіна О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, рнокпп НОМЕР_1

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИЛА:

03.06.2017 року о 14 год 30 хв на а/д ОСОБА_2 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21063 д.н.з. В 3010ДН з явними ознаками наркотичного спяніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість і на законну вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для встановлення стану спяніння відмовився в присутності двох свідків.

По даному факту складений протокол БР № 066022 від 03.06.2017р.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав частково, зазначив, що він особисто дійсно відмовився від проходження медичного обстеження, але заперечив, що перебував за кермом власного автомобіля, він для поїздки на зустріч з співробітниками брав з собою водія, бо знав, що будуть шашлики та спиртні напої, а він вже позбавлений прав водія, заявив клопотання про допит його свідків.

Викликані в судове засідання працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, його транспортний засіб мали на меті зупинити, але він зупинився сам, не доїжджаючи до них і водій ОСОБА_1 вийшовши з машини зі сторони сидіння водія, сів в транспортний засіб в якості пасажира, а пасажир зайняв місце водія, це бачив також свідок ОСОБА_5, про що зазначив в своїх поясненнях, які додані до матеріалів.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що він був за кермом транспортного засобу, підтвердив, що одне з перших питань, які були до нього від працівників поліції, це чому вони з ОСОБА_1 помінялися місцями, але він заперечив цей факт. ОСОБА_6 підтвердив, що дійсно написав розписку про те, що взяв на себе зобовязання доставити автомобіль ВАЗ-21063 д.н.з. В 3010ДН за місцем мешкання ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 з впевненістю не зміг підтвердити, чи вживав ОСОБА_1 спиртні напої і чи бачив він хто був за кермом, коли ОСОБА_1 з ОСОБА_6 відїжджали, вони відпочивали з 9 ранку і він до 14 години вже вживав спиртні напої, але вважає, що за кермом був саме ОСОБА_6, тому, що ОСОБА_1 на той час вже був позбавлений прав водія.

Вислухавши ОСОБА_1, працівників поліції , свідків, вивчивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, розписку про отримання т/з, рапорт поліцейського, форму адмінпрактики, копію постанови суду від 13.06.2017 року та інші додані документи, приходжу до висновку, що наявні матеріали є достатніми для визнання вини ОСОБА_1 та призначення йому відповідного стягнення.

Вважаю, що виправлення кваліфікації правопорушення з частини 1 на частину 2 ст.130 КУпАП є неправомірним і хибним.

Протокол про адміністративне правопорушення БР № 066022 від 03.06.2017р. , щодо ОСОБА_1, складено 03.06.2017 року, а притягнутий він судом до адміністративної відповідальності за попереднє правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП лише 13.06.2017 року, тобто після скоєння правопорушення від 03.06.2017 року.

Частина 1 ст.35 КУпАП передбачає, що повторне протягом року здійснення однорідного правопорушення, за яке особа вже піддавалася адміністративному стягненню, свідчить про стійку протиправну установку порушника, щодо якого не відбулося виховного й попереджувального впливу адміністративне стягнення, накладеного за перше правопорушення. Тобто, повторним , в данному випадку слід вважати правопорушення, вчинене особою, до якої за однорідне правопорушення вже були застосовані міри адміністративного стягнення, але на час складання протоколу від 03.06.2017 року, ОСОБА_1 не був визнаний судом винуватим і до нього не застосовувалось адміністративне стягнення.

При оцінці доказів вважаю необхідним критично поставитись до свідчень ОСОБА_6, так як вони суперечать встановленим під час допиту свідків, розгляду матеріалів та протоколу про адміністративне правопорушення обставин, факт того, що він перебував в якості пасажира в автомобілі підтверджується свідченнями ОСОБА_8, ОСОБА_4 та поясненнями ОСОБА_5, з якими ОСОБА_1 погодився, заперечивши лише факт того, що до них першим підійшов лише один поліцейський, а не зразу обидва.

Відхиляються в якості доказу і пояснення ОСОБА_7В, так як він в судовому засіданні з впевненістю не зміг підтвердити, що за кермом бачив саме ОСОБА_6, а припущення свідка не є підставою для виправдання чи визнання винуватості особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Пояснення ОСОБА_1 щодо факту того, що він не перебував за кермом, вважаю, є способом захисту, з метою уникнути відповідальності, вони в повній мірі спростовані при допиті свідків, працівників поліції і вивченні матеріалів та протоколу про адміністративне правопорушення від 03.06.2017 року.

Вважаю доведеною вину водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і з урахуванням його особистості і наслідків порушення накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 40-1КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, який набрав чинності 1 листопада 2011 року, із змінами, ставка судового розміру встановлюються в таких розмірах у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись стст.24, 27, 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає вул. Ак.Сайгака, буд.37 с.Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, рнокпп НОМЕР_1) визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає вул. Ак.Сайгака, буд.37 с.Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, рнокпп НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 320 (триста двадцять) гривень 00 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у пятнадцятиденний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне

правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня

винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні

правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у

тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти

днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного

строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої

винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою

особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанову про одночасне накладення основного і додаткового

адміністративних стягнень може бути оскаржено за вибором особи,

щодо якої її винесено, чи потерпілого в порядку, встановленому для

оскарження основного або додаткового стягнення.

Суддя ОСОБА_9