н/п 3/490/2114/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5299/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Подзігун Г.В., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, не працюючим, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2017 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії БР №006116, згідно якого 03.06.2017 року о 16 год. 40 хв. в м. Миколаєві по вул. Миколи Славова, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ИЖ 7.108, номерний знак 36-38 НИЗ, з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова). Водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився із обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки був тверезим. Пояснив, що коли до нього підбіг інспектор патрульної поліції, почав одразу запитувати, чому він без шлему. В подальшому він запропонував пройти огляд на стан сп'яніння та сказав, щоб він від усього відмовився в присутності двох свідків.

Заслухавши наведені пояснення, вивчивши матеріали, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказані ознаки є обов'язковими елементами складу даного адміністративного правопорушення. Окрім цього, при тлумаченні зазначеної правової норми обов'язковим є доведення підстав до такого огляду з боку працівників поліції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, при вивченні матеріалів, доданих до протоколу, встановлено, що інспектори поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп'яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи та млявої мови, однак жодних тлумачень вказаних ознак не навели. Матеріали відеозапису, який здійснювався під час оформлення адміністративного протоколу, до справи не долучили.

В судовому засіданні інспектор роти №4 батальйону №4 УПП в м. Миколаєві ОСОБА_2, який складав адміністративний протокол серії БР №006116 від 03.06.2017 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснив, що 03.06.2017 року ОСОБА_1 керував мотоциклом ИЖ 7.108, номерний знак 36-38 НИЗ, на неодноразові вимоги зупинитись, не реагував. Далі у нього він зламався і їм вдалося його догнати. ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп'яніння, визнав, що вжив 100 грам горілки з товаришем, однак у присутності двох свідків відмовився від проходження на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. Вказав, що вказаний факт може бути підтверджений відеозаписом з натільної камери, однак у судовому засіданні його не надав. Щодо виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп'яніння пояснень не надав.

Крім того, слід звернути увагу на те, що судові засіданні з розгляду справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, призначались на 06.07.2017 року, 24.07.2017 року, 02.08.2017 року, 08.08.2017 року та 15.08.2017 року. В кожне судове засідання належним чином викликалась особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, та здійснювались запити щодо надання відеозаписів (в тому числі з натільних камер поліцейських), які здійснювались під час оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 Між тим, інспектор роти №4 батальйону №4 УПП в м. Миколаєві ОСОБА_2 з'явився лише у п'яте судове засідання, надав пояснення з посиланням на відеозапис, який так і не було жодного разу надіслано за вимогою суду.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, доданих до протоколу, вони написані не власноручно, а інспектором патрульної поліції ОСОБА_5, а за такого, викликають сумнів у своїй достовірності.

З метою перевірки їх достовірності у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_4, який ознайомившись з вказаними поясненнями, підтвердив, що він їх не надавав та не писав. Крім того, вказав, що 03.06.2017 року він йшов по вулиці, його зупинили поліцейські та попросили бути свідком того, що водій транспортного засобу ИЖ 7.108, номерний знак 36-38 НИЗ, був у нетверезому стані та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. Він не може стверджувати, що водій мав ознаки алкогольного сп'яніння, оскільки останній був дуже наляканий та нічого не міг пояснити.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини дотримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з'ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз'яснень, які містяться в ч. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим вважаю за можливе провадження у справі відносно нього закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН