АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/515/17Суддя 1 інстанції Коваль Н. В.
Номер провадження 33/774/62/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, який народився 12 червня 1985 року, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові, 13 березня 2017 о 15-03 годині, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, на а/д Н-23 Кривий Ріг Кропивницький, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покрову, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного спяніння відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з цією постановою, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі за відсутністю складу інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не є його субєктом, так як на момент зупинки автомобілем ним керував ОСОБА_4, а ОСОБА_2 був пасажиром й тільки пересів на місце водія. Однак, в порушення діючого законодавства, суд не перевірив показань ОСОБА_5 з цього приводу й безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про допит ОСОБА_4 Також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом у справі, оскільки його було складено після спливу 3 годин з моменту зупинки автомобіля, а, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного спяніння здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Також наголосив на тому, що під час складання протоколу до нього застосовувались спецзасоби - кайданки без складання протоколу про адміністративне затримання.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, кожний окремо, підтримали доводи апеляційної скарги й наполягали на її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, частково дослідивши докази у справі, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 145878 від 13 березня 2017 року, яким встановлено, що водій ОСОБА_2 13 березня 2017 о 15-03 годині, керував автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, на а/д Н-23 Кривий Ріг Кропивницький, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покрову, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного спяніння відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 фактичні обставини підтвердивв суді апеляційної інстанції інспектор поліції ОСОБА_6, яким було складено цей протокол. При цьому, інспектор поліції пояснив, що працівники поліції при складанні протоколу діяли в межах своїх повноважень у відповідності до положень закону України «Про Національну поліцію».

Вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення також підтверджується відеозаписом з нагрудної (відеокамери) відеореєстратора, який містить фіксацію обставин зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 та складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків у звязку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного спяніння в законом встановленому порядку.

Окрім того, вина ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується його поясненнями наданими в суді апеляційної інстанції, відповідно до яких він визнав, що на пропозицію працівників поліції відмовився пройти медичний огляд для визначення стану спяніння, оскільки дійсно був в стані алкогольного спяніння.

Також, свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_7, яких було допитано в суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту, підтвердили той факт, що ОСОБА_2 13 березня 2017 року був в стані алкогольного спяніння та в їх присутності, на пропозицію працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

Оцінюючи показання ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7, в тій частині, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом автомобілем Mercedes-Benz, а керував ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що вони не можуть бути визнані доказом на підтвердження відсутності в діях водія ОСОБА_2 складу інкримінованого правопорушення, та розцінює їх як бажання ОСОБА_2 уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, а покази зазначених свідків, які знаходяться з ним в дружних відносинах, як бажання допомогти йому в цьому, оскільки наведені ними обставини спростовуються вищевказаними доказами.

Даючи оцінку вищенаведеним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_2, вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: п. 2.5 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

У контексті вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у звязку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, як необґрунтовану.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року, якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: ОСОБА_1