АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3247/17 Номер провадження 33/786/833/17Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,

з участю порушника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 11 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець с. Байрак Диканського району Полтавської області, вул. Лісова 18, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлучений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 17 квітня 2017 року близько 2 год. 15 хв. керував автомобілем «Nissan Primera» днз WL79782 по вул. В. Тирнівській в м. Полтава в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить звільнити його від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. При цьому зазначає, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав вину та щиро розкаявся. Зазначає, що позбавлення права керування транспортними засобами поставить його сімю у скрутне матеріальне становище. Звертає увагу, що своїми діями не заподіяв значної шкоди громадському порядку, правам і свободам громадян.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних в установленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах і не спростовуються в апеляційній скарзі. Його дії за ч.1 ст.130 КпАП України кваліфіковані правильно.

Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують відповідальність, в тому числі й тих, які зазначені в апеляційній скарзі.

Доводи скаржника про можливість звільнення його від адміністративної відповідальності є непереконливими.

Згідно з приписами ст.22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За змістом закону звільнення від адміністративної відповідальності в даному випадку є правом, а не обовязком суду з урахуванням, зокрема, обставин, зазначених у ст.33 КпАП України.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого спяніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій у стані спяніння є загрозою для життя та здоровя інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

З огляду на конкретні обставини справи та особу порушника, вважаю, що звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності не забезпечить реальних можливостей його виправлення.

Санкція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 11 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1