Справа № 199/8834/17
ПОСТАНОВА

іменем України

20.12.2017 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слідує, що 22 листопада о 12:30 годині в місті Дніпрі, на вул. 20-річчя Перемоги, 22 водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Fiat Siena», н.з. АЕ9366СМ, з ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна вимова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що алкоголь за кермом не вживав, автомобілем не керував. В час, коли працівники поліції почали перевіряти його документи він лише знаходився в салоні припаркованого автомобіля та спав, оскільки напередодні посварився з дружиною.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, зіставивши його доводи зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи, які складаються з письмових пояснень свідків, копії протоколу адміністративного затримання та рапорту працівника поліції, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до суті адміністративного правопорушення, опис якої здійснив працівник поліції у протоколі про адміністративне правопорушення, що визначає межі судового розгляду, не зазначено рік вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Таким чином, в порушення ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі не зазначений час вчинення адміністративного правопорушення, а суд, з урахуванням вищенаведеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже протокол про адміністративне правопорушення не містить складової обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і будь-якого іншого правопорушення, часу його вчинення, що унеможливлює як притягнення особи до адміністративної відповідальності, так і закриття провадження при наявності вини, наприклад, у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення свідки правопорушення відсутні, протокол свідками не підписаний. В той же час до протоколу долучені три письмові пояснення осіб, які зазначені як свідки правопорушення.

Так, з письмових пояснень свідка ОСОБА_2 слідує, що він проходив повз автомобіль Фіат, який стояв на перехресті вул. 20-річчя Перемоги та вул. Космонавтів і побачив, що в автомобілі сидить чоловік, який, зі слів перехожих, в стані спяніння спить, тому він викликав наряд поліції.

Відповідно до рапорту працівника поліції екіпаж патрульної поліції на вказаному вище перехресті виявив транспортний засіб «Fiat Siena», н.з. АЕ9366СМ, який стояв та за кермом сидів ОСОБА_1, який спав. Постукавши у вікно та за допомогою звукового сигналу вдалося розбудити водія, який був з ознаками алкогольного спяніння та почав вести себе неадекватно. Водія було затримано та доставлено до відділу поліції.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останні пояснили, що були запрошені до відділу поліції, де водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння.

Копія протоколу адміністративного затримання ОСОБА_1 взагалі не містить мотивів його затримання, а тому не зрозуміло, на якій підставі було затримано ОСОБА_1, враховуючи, що він автомобілем як в присутності свідків, так і в присутності працівників поліції не керував.

У звязку з викладеним слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Таким чином, з письмового пояснення свідка ОСОБА_2 та рапорту працівника поліції слідує, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а автомобіль, в якому він перебував не рухався, оскільки був припаркований. Свідки же ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взагалі не бачили ОСОБА_1 за кермом автомобіля, оскільки були запрошені до відділу поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовані як поясненнями ОСОБА_1, так і письмовими матеріалам справи, зібраним і складеними самими ж працівниками поліції.

Оскільки ОСОБА_1 на момент його затримання не керував транспортним засобом, а п. 2.5 Правил дорожнього руху зобовязує на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лише водія, яким, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, є особа, яка керує транспортним засобом, підстав для проходження ОСОБА_1 медичного огляду, як і для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП про відмову від проходження такого огляду, не було.

Приймаючи до уваги, що в справі відсутні інші належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко