Справа № 462/352/16-п Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 33/783/1439/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 25 березня 2016 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 275 гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 14 січня 2016 року о 21 год. 10 хв. у м. Львові на перехресті вулиць Петлюри-Садова керував автомобілем «Daewoo» , реєстраційний номер НОМЕР_1, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього працівники поліції в його присутності не складали, з його змістом не знайомили та не дали можливості написати свої заперечення та зауваження. Протокол він не підписував та його копію не отримував.

На його переконання, оскільки відносно нього протокол не складався, то відповідно і не міг погоджуватися чи відмовлятись від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Як зазначає ОСОБА_2, жодних повісток та процесуальних документів, а також копії постанови він не отримував, що унеможливило його участь у справі, а тому у поданому до апеляційної скарги клопотанні просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши ОСОБА_2 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що розгляд справи відносно ОСОБА_2 в суді першої інстанції відбувався у його відсутності, копія постанови такому судом не надсилалася, а він отримав її лише 10.11.2017 року, що, на переконання апеляційного суду, є поважною причиною пропуску строку та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Вказаних вимог закону суддею місцевого суду в повній мірі було дотримано, дослідивши всебічно й повно наявні у справі докази, суддя зробив вірний висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14 січня 2016 року АП1№917487 (а.с.1), 14 січня 2016 року о 21 год. 10 хв. на перехресті вул.Петлюри вул.Садова ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння: запах з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив, що 14 січня 2016 року близько 21 год. він дійсно мав зустріч з працівниками патрульної поліції на вул.Петлюри, поблизу продуктового магазину, де був припаркований його автомобіль НОМЕР_2. Пояснив, що автомобілем у стані алкогольного спяніння він не керував, після чого його було доставлено до відділку для дачі пояснень. Протокол про адміністративне правопорушення відносно нього працівники патрульної поліції в його присутності не складали, зі змістом такого не ознайомлювали та не надали можливості написати свої заперечення та зауваження.

На переконання апеляційного суду, вказані показання ОСОБА_2 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, згідно з якими такі 14 січня 2016 року були свідками того, як ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу Драгер, однак такий від проходження огляду на місці, а також в медичному закладі відмовився. Від підпису та від пояснень в адмінматеріалах відмовився (а.с.3,4).

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_4 (а.с.2), наданих 14 січня 2016 року, він рухався на вул.Народна в сторону вул.Любінська та зауважив, що автомобіль «Daewoo Lanos» рухався неадекватно, по зустрічній смузі в сторону вул.Любінській, проїхав на червоне світло, після чого повернув на вул.Петлюри. На вимогу поліції не зупинявся та такі його зупинили на вул.Петлюри за вчинення непокори поліції.

Згідно з рапортом інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у м.Львові ОСОБА_5 (а.с.6), 14 січня 2016 року він в складі екіпажу №201 патрулювали у ОСОБА_6 районі м.Львова. Їм надійшов виклик про те, що на вул.Петлюри, 2, рухається автомобіль, в якому водій знаходиться в стані алкогольного спяніння. Прибувши на місце о 21 год. 10 хв., вони помітили автомобіль НОМЕР_3, який рухався з порушенням ПДР на вул.Петлюри в сторону перехрестя з вул.Садової. Після чого водія, яким згодом виявився ОСОБА_2, було зупинено на вул.Петлюри біля будинку №2а. Після предявлення ОСОБА_2 документів на вимогу працівників поліції, такому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу Драгер, на що останній відмовився та почав відходити з місця. Працівник поліції сказав йому зупинитися, на що той відреагував агресивно, почав виражатися нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та почав махати руками. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 до нього було застосовано спецзасіб кайданки та доставлено в ОСОБА_6 Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, як відмовився надавати посвідчення водія та підписувати протокол.

Згідно з рапортом поліцейського роти №2 батальйону №1 УПП у м.Львові ОСОБА_7 (а.с.7), 14 січня 2016 року о 21 год. 07 хв., прибувши на виклик за адресою перехрестя вул.Садова-Петлюри в м.Львові, виявили автомобіль НОМЕР_4, водій якого керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння (запах з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Надалі водій, яким виявився ОСОБА_2, відмовився передавати документ, а саме посвідчення водія, працівникам поліції на їх вимогу при оформленні протоколу за вчинення порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як дана стаття передбачає вилучення прав. Чим виявив непокору працівникам поліції, яка полягала у ненаданні на їх законну вимогу передати документ, а саме посвідчення водія, чим порушив ст.185 КУпАП.

Наведеними доказами, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та спростовуються твердження останнього щодо заперечення факту керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння й відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Вказані докази є належними, допустимими та достатніми, відтак підстав не надавати їм віри в апеляційного суду немає.

За наведеного, суддя першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного правопорушення і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що в даному випадку є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення.

Ураховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 25 березня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1