АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/1429/17Суддя 1 інстанції Алексєєв О. В.
Номер провадження 33/774/86/К/17Суддя- доповідач Мажара С. Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 року

04 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., за участю захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, який, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серіії БР №182461 від 07.04.2017 року ОСОБА_3 07 квітня 2017 року о 16 годині 00 хвилин на 152 кілометрі автомобільної дороги Знам'янка-Луганськ-Ізварино, Криничанський район Дніпропетровської області, керував автомобілем Шевроле, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах з порожнини рота. Водій в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Порушення скоєно повторно протягом року (постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП від 09.12.2016 року), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн.

Рішення про визнання винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції зробив на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень інспектора поліції Нестеровського Я.В., письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 скасувати за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення про визнання ОСОБА_3 винним за ч.2 ст. 130 КУпАП без повного, всебічного дослідження обставин справи. Так, як зазначає апелянт, йому відомо зі слів ОСОБА_3, що 07 квітня 2017 року він дійсно керував автомобілем марки Шевроле та був зупинений працівниками поліції за підозрою у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Але пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального засобу газоаналізатора, або пройти такий огляд у медичному закладі ОСОБА_3 ніхто не пропонував, а отже від проходження такого огляду він не ухилявся, що можуть підтвердити свідки. Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським було зазначено адресу його проживання, яка відноситься до територіальності Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, хоча сам ОСОБА_3 такої адреси не зазначав і проживає за адресою, яка за теріторіальністю відноситься до Центпрально-міського районну м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а отже справа повинна була за підсутністю розглядатися Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Крім того, судом першої інстанції не було допитано свідків в присутності яких начебто ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду, а також не було допитано інспектора, який безпосередньо складав протокол про адміністративне правопорушення та не було витребувано запис з нагрудної камери поліцейського інспектора.

Вислухавши захисника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, ознайомившись із письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які надійшли на адресу апеляційного суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_2, у зв'язку із чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закриттю за наступних висновків.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 судом першої інстанції дотримані не були.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_3 07 квітня 2017 року о 16 годині 00 хвилин на 152 кілометрі автомобільної дороги Знам'янка-Луганськ-Ізварино, Криничанський район Дніпропетровської області, керував автомобілем Шевроле, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах з порожнини рота. Водій в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Порушення скоєно повторно протягом року (постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП від 09.12.2016 року), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за вчинення протягом року будь яких порушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як на доказ винуватості ОСОБА_3 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення і які підтвердили факт відмови 07 квітня 2017 року ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Але, на думку апеляційного суду пояснення даних свідків не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_3 за ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки пояснення цих свідків викладені на заздалегідь виготовлених бланках, є ідентичними між собою за змістом, заповнені однім почерком і різняться між собою лише в підписах та в зазначенні прізвищ та ініціалів цих свідків біля підписів, у зв'язку із чим на думку апеляційного суду доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 в цій частині слід вважати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до письмових пояснень вищезазначених свідків, які надійшли на адресу апеляційного суду Дніпропетровської області, останні підтвердили факт того, що пояснення вони власноручно не писали, а лише підписали заповнені бланки пояснень. Чи перебував ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння вони сказати не можуть, оскільки запах алкоголю від ОСОБА_3 вони не відчували. Крім того, в їх присутності останньому не пропонувалося пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння, ні за допомогою алкотестеру ні в медичному закладі, а також чи керував саме ОСОБА_3 зупиненим автомобілем вони пояснити не можуть, оскільки біля автомобіля також знаходилися ще декілька чоловіків.

Крім того, вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного. наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

При цьому матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_3 від керування автомобілем марки Шевроле 07 квітня 2017 року та передачі цього автомобіля для керування іншій особі.

Інших доказів винуватості ОСОБА_3 за ч.2 ст.130 КУпАП в постанові суду першої інстанції не зазначено.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст.130 КУпАП є необґрунтованою, невмотивованою, та постановленою з порушенням вимог ст.245 КУпАП, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КУпАП - скасувати.

На підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області С.Б.Мажара