АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 15.09.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення або направити матеріали справи на доопрацювання до УПП м.Києва та для усунення недоліків.

Також в апеляційній скарзі апелянт просить витребувати відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які складали протокол та викликати свідків, вказаних в протоколі.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в доказам та обставинам. Зокрема як наголошується в апеляційній скарзі, свою вину ОСОБА_2 не визнавав. Зупинка його транспортного засобу була незаконною, оскільки як він стверджує, жодних правил він не порушував, однак судом вказане залишилось поза увагою. Наголошується, що всупереч Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в протоколі записи зроблено не друкованими літерами, а прописними. Крім того, як вважає ОСОБА_2, в протоколі безпідставно вказано, що останній тимчасово не працює. У зав'язку з цим, апелянт вважає, що протокол має бути повернуто працівникам поліції для перевірки та усунення недоліків.

Також в апеляційній скарзі вказується, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 здійснювався працівниками поліції з вимкнутими камерами. Автомобіль ОСОБА_2 не затримувався, в протоколі відповідний запис відсутній, акт огляду тимчасового затримання транспортного засобу не долучено до матеріалів справи, він керування транспортним засобом водія не відсторонювали, а тому вважає, що огляд на стан сп'яніння є недійсним. Алкотест проводився при температурному режимі +34 градуси, а отже результати квитанції не можна вважати достовірними. Акт огляду на стан сп'яніння працівниками поліції на вимогу надано не було, а тому відсутність підпису ОСОБА_2, на його переконання свідчить про незгоду з результатами огляду, як і відсутній підпис працівника поліції, який його складав. Останнє калібрування вимірювального приладу «Драгера» проводилось 10 місяців тому, тому без дослідження інструкції з його експлуатації, квитанції за результатами проведеного алкотесту не можна вважати належним доказом по справі. Працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров'я, як того вимагає закон. В протоколі всупереч вимогам ст.256 КупАП, не вказано повну адресу свідків.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №160276 від 18.08.2017, ОСОБА_2 18.08.2017 близько 19:00 год. в м.Києві, КП «Водогін», керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп′яніння. Огляд для визначення стану сп'яніння проведено приладом «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9. а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2, який підтримав існуючу апеляційну скаргу та просив суд закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, заслухавши пояснення та відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №160276 від 18.08.2017 (а.с. 1), роздруківкою «ДРАГЕР» Alcotest 6820 приладу ARJK 0299 (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3-4), розпискою (а.с. 6), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно яких ОСОБА_2керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж, як підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, працівником поліції в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду на стан сп'яніння: поліцейський проінформував особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, здійснено забір повітря, продемонстровано початкові показники пристрою та надано «Драгер» для проходження огляду ОСОБА_2 Вказані дії відбувались за участі свідків.

Що ж стосується посилань апелянта на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, то суд вважає такі доводи надуманими, поза як він містить всі необхідні відомості, визначені ст.256 КУпАП для визнання такого доказу допустимим, в той час як підстав для повернення матеріалів справи на доопрацювання, апеляційний суд не вбачає.

Натомість, доводи апеляційної скарги в частині, що стосується порушення поліцейськими порядку проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки останній наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, то суд вважає наведені посилання неспроможними, так як згідно п.7 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 N 1452/735, проведення лабораторних досліджень є обов'язковим у випадку виявлення у особи ознак наркотичного сп'яніння чи перебування під дією психотропної речовини.

Більше того, матеріали справи, в тому числі і відеозапис з нагрудної камери поліцейського, не містить відомостей про те, що ОСОБА_2 не погодився з результатом «Драгера» і наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, а також наполягав на пред'явленні поліцейськими сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

При цьому суд звертає увагу на пояснення ОСОБА_2 по суті правопорушення, відображені в протоколі, в яких останній погодився з пред'явленим працівниками поліції звинуваченнями в порушенні ним п.2.9. «а» ПДР України, вказавши в протоколі «Згоден» та засвідчивши вказане своїм підписом.

За таких обставин, зважаючи, що доводи апелянта про необ'єктивність показників вимірювальної техніки в ОСОБА_2 з'явились лише на стадії апеляційного розгляду справи, суд вважає їх надуманими та необґрунтованими.

Посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на невідповідність акту огляду на стан сп'яніння вимогам закону, поза як останній не містить підпису особи, яка його складала, суд вважає слушними, однак таким, яке не тягне за собою скасування постанови місцевого суду.

Щодо незастосування поліцейськими тимчасового затримання транспортного засобу ОСОБА_2, то суд виходить з того, що матеріали справи містять розписку-зобов'язання за підписом ОСОБА_2 не сідати за кермо автомобіля 18.08.2017, тобто в день складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №160276, що вказує на відсторонення останнього від керування автомобілем.

Таким чином, враховуючи, що доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Оболонського районного суду міста Києва від 15.09.2017, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 15.09.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/2547/2017

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - ДевяткоВ.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.