П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2017 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з Головного управління державної фіскальної служби (ДФС) України у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.163-4 КУпАП відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який народився в м.Вільногірську Дніпропетровської області, мешкає АДРЕСА_1, фізичної особи-підприємця, ІПН НОМЕР_1,

якому згідно ст.268 КУпАП розяснені його права та обовязки,-

В С Т А Н О В И В :

Як витікає з протоколу №153 від 16.08.2017 року, складеного в Камянської ОДПІ в м.Камянське, за результатами документальної планової невиїзної перевірки, акт перевірки від 11.08.2017 року № 8867/04-36-13-05/НОМЕР_1, встановлено, що ОСОБА_2, фізична особа-підприємець, вчинив правопорушення не включення до податкового розрахунку сум доходів нарахованого на користь платників податків і сум утриманого з них податку (Ф-1 ДФ) за 1, 4 квартали 2014 року, 1,3,4 квартали 2015 року за 1,2,3,4 квартали 2016 року сум доходу, виплаченого фізичним особам-підприємцям абз. «б» п.176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VІ та п.3.2 п.3.3 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими елементами податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 р. №49 та наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4. Дата і місто вчинення- АДРЕСА_2, триваюче правопорушення, зафіксоване актом перевірки від 11.08.2017 року № 8867/04-36-13-05/НОМЕР_1.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою за ч.1 ст.163-4 КУпАП, як неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що порушень податкового законодавства він не допускав.

Вислухавши ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані та досліджені докази, суд прийшов до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, згідно ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак, при складанні протоколу посадовою особою порушені вимоги ст.256 КУпАП, а саме: не конкретизовані обєктивна та субєктивна сторони правопорушення в діях ОСОБА_1, зокрема, не зазначено, де, коли, за яких обставин він повинен був подавати розрахунок сум доходів нарахованого на користь платників податків і сум утриманого з них податку та сум доходу, виплаченого фізичним особам-підприємцям, розмір цих сум, в яких саме діях або бездіяльності полягає його винна поведінка.

Суд не приймає у якості допустимого доказу по справі витяг з акту документальної планової виїзної перевірки (а.с.4-5), та як останній не завірений належним чином, не містить номеру та дати проведення перевірки, до того ж, складений на підставі виїзної перевірки, натомість, в описовій частині протоколу зазначено, що відносно ОСОБА_1 була проведена невиїзна перевірка, тому даний витяг не може бути прийнятий судом у якості належного та допустимого доказу по справі.

Інших доказів на підтвердження факту допущення ОСОБА_1 порушень вимог податкового законодавства матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (субєкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення, що дає суду підстави вищевказані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати податків і зборів, тлумачити на його користь.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів, підтверджуючих факт порушення податкового законодавства ОСОБА_1 не встановлено, до протоколу не долучені будь-які докази на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, вина не доведена, тому склад правопорушення, передбачений вказаною нормою, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

До того ж, триваючими адміністративними проступками є проступки, повязані з тривалим, неперервним невиконанням обовязків, передбачених правовою нормою і припиняються або виконанням регламентованих обовязків, або притягненням винної особи до відповідальності.

Таким чином, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обовязків.

Разом з тим, зазначені у протоколі порушення податкових норм не можна вважати триваючими, оскільки строки сплати податків і зборів визначені Податковим Кодексом України, і саме з цього моменту, у разі несплати податкового зобовязання, слід обчислювати строки притягнення винної особи до відповідальності, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня його вчинення, тому на момент розгляду справи - 14 вересня 2017 року, строки накладення адміністративного стягнення минули.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.ст. 40-1, 163-4, ч.1 ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис ОСОБА_3