АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/728/17 Справа № 179/491/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Іванова А.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_4, не працюючого, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника ОСОБА_2, -

В с т а н о в и в :

Постановою судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 квітня 2017 року о 01.30 годині водій ОСОБА_3 в с. Дубравка по вул. Зеленій, керував транспортним засобом автомобілем Ауді-100, державний номерний знак LZA 24440, з явними ознаками наркотичного (зіниці очей не реагують на світло) та алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота), і на порушення п.2.5 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, згідно якого «водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин», від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 19 липня 2017 року подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_3, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_3 не керував вказаним автомобілем, оскільки власником транспортного засобу є ОСОБА_5. Жодних доказів того, що автомобілем керував ОСОБА_3, крім сумнівних пояснень зацікавлених осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом, на думку захисника, не встановлено, так вказані особи не були допитані та суд особисто не переконався в тому, що вони взагалі давали такі показання.

На думку захисника, судом проігноровано пояснення ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8, не обєктивно досліджено дані особи ОСОБА_3

Захисник вказує, що судом навмисно проігноровано відсутність на оглянутому відеозапису знаходження ОСОБА_3 за кермом транспортного засобу, вважає, судом не досліджено докази по справі, що є спрощеним підходом до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В супереч вимог статті 247 КУпАП, на думку захисника, судом невірно дано правову оцінку діям ОСОБА_3 в частині наявності чи відсутності в його діях складу правопорушення.

Також захисник вказує на допущені порушення вимог п.1 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Незгода ОСОБА_3 з результатами огляду, проведеного поліцейськими, була підставою для забезпечення проведення його огляду в закладі охорони здоровя, чого з боку поліцейських виконано не було. В матеріалах справи відсутній протокол зовнішнього огляду співробітниками поліції водія на стан спяніння.

Захисник також звертає увагу на наявність внесення змін та дописок до протоколу про адміністративне правопорушення, що має ознаки підробки та фальсифікації.

Крім того, захисник вказує на відсутність талону з алкотестеру Драгер про перевірку ОСОБА_3, що може свідчити про відсутність стану спяніння.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити. ОСОБА_3 пояснив, що факт алкогольного спяніння не заперечує, оскільки перебував в кафе під час святкування дня народження та не керував автотранспортним засобом.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що постанова судді першої інстанції є необґрунтованою, оскільки суд не повно дослідив обставини справи, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, зокрема:: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 182326 від 19 квітня 2017 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9, які зазначити, що 19 квітня 2017 року близько 22 години ОСОБА_10 керував автомобілем Ауді-100 державний номерний знак LZA 24440 по вул. Зеленій в с. Дубровка, з явними ознаками спяніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які зазначили, що 09 квітня 2017 року були присутніми під час проходження ОСОБА_3 огляду на стан спяніння в Магдалинівській ЦРЛ, який перебував з явними ознаками наркотичного та алкогольного спяніння та відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння; відеофіксацією пригоди, доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, з якої вбачається, що ОСОБА_3 перебував з явними ознаками алкогольного спяніння.

Розгляд питання про доводи захисту в частині непідтвердження повідомлення свідком ОСОБА_6 про вчинення дорожньо-транспортної пригоди до відділення поліції, - не входить в предмет розгляду даної справи та не може свідчити про необєктивність або упередженість його пояснень по відношенню до ОСОБА_3 про стан спяніння останнього та керування транспортним засобом.

Даних, які вказують на упередженість свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9, - в матеріалах справи відсутні, а посилання захисника ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на заінтересованість вказаних свідків нічим не підтверджена та не конкретизована.

Згідно довідки лікаря комунального закладу «Магдалинівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09 квітня 2017 року ОСОБА_10 в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння та за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного та наркотичного спяніння (а.с.7).

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на надані письмові пояснення ОСОБА_3 від 09 квітня 2017 року, за якими останній підтверджує факт перебування у стані спяніння, оскільки святкує день народження, вину визнає та претензій до працівників поліції не має (а.с.8).

З пояснень свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачається, що вони засвідчили відмову ОСОБА_3 від проходження медичного огляду, і що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, останні підтвердили, що 09 квітня 2017 року були присутніми при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, який в їх присутності від підпису в протоколі відмовився (а.с.13, 14)

Доводи захисника ОСОБА_2 про недопустимість визнання доказом по справі протоколу про адміністративне правопорушення внаслідок відсутності анкетних даних свідків, внесення виправлень і дописок до останнього та не зазначення точного місця вчинення адміністративного правопорушення в частині керування транспортним засобом та відмови від проходження медичного огляду є необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається з журналів судових засідань суду першої інстанції та технічної фіксації, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а так само в суді апеляційної інстанції стороною захисту клопотань про допит свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не заявлялось, як і посилань на можливість обмовлення ОСОБА_3, а тому відсутні підстави вважати такі свідчення недостовірними.

Відсутність анкетних даних свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в протоколі про адміністративне правопорушення не є істотним порушенням, оскільки відповідні дані більш широко відображені при встановленні осіб в їх письмових пояснення, що є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_3, є вул Зелена в с.Дубровка, а саме відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, є Магдалинівська центральна районна лікарня, що підтверджується довідкою лікаря та поясненнями двох свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 182326 від 19 квітня 2017 року, ОСОБА_3 керував автомобілем Ауді-100 державний номерний знак LZA 24440 по вул. Зеленій в с. Дубровка та від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, тобто обєктивна сторона адміністративного правопорушення викладена у відповідності до вимог закону.

Інших порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції не виявлено та доводи захисника ОСОБА_2 в частині внесення виправлень і дописок до вказаного документу не конкретизовані, у звязку з чим не є слушними.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» встановлення наявності стану наркотичного спяніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обовязки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.

Медичний огляд проводиться за направленням поліцейських, а медичне обстеження за направленням лікаря нарколога. Особа, яка ухиляється від медичного огляду чи медичного обстеження, підлягає приводу до наркологічного закладу органом Національної поліції.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» за №1103 від 17 грудня 2008 року, визначено процедуру огляду на стан спяніння водіїв, відповідно до якої огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого спяніння, установленими МОЗ і МВС.

У відповідності до п.2.3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 12 вказаної Інструкції вказує, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, викладеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Вказані положення відповідають Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними». Тому підзаконні нормативно-правові акти не суперечать в цьому випадку законам України.

Тому посилання сторони захисту на допущені порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме не проведення співробітниками поліції огляду водія ОСОБА_3 на стан спяніння алкотестером, а так само застосування спеціального засобу примусу для приводу останнього до закладу охорони здоровя є необґрунтованими, оскільки випливає з вказаного.

Це ж стосується доводів захисника про відсутність талону з алкотестеру Драгер про перевірку ОСОБА_3 та свідоцтва і сертифіката відповідності вказаного спеціального засобу, оскільки вищезазначеними положеннями нормативно-правових актів не передбачено встановлення стану наркотичного спяніння співробітниками поліції.

Доводи захисника ОСОБА_2 в частині відсутності можливості керування вказаним транспортним засобом, автомобілем Ауді-100 державний номерний знак LZA 24440 водієм ОСОБА_3, оскільки останній не є власником транспортного засобу, не є обґрунтованими, оскільки для керування транспортним засобом імперативна норма закону щодо його державної реєстрації за водієм не передбачена.

Свідок ОСОБА_15, яка була допитана в суді першої інстанції, не була очевидцем вчинення правопорушення, тому її показання не можуть впливати на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч.7 ст.294 КУпАП, не вбачає підстав для повторного допиту зазначеного свідка, на чому наполягала сторона захисту.

Крім того, на переконання апеляційного суду, залишений автомобіль біля кафе виключає факт некерування цим автомобілем ОСОБА_3, який в зазначеному кафе святкував день народження, що в даному випадку не спростовано і показами ОСОБА_3 особисто.

Зазначений висновок узгоджується і з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Так що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання накладення адміністративного стягнення на особу правопорушника ОСОБА_3, суд першої інстанції суворо дотримався вимог закону, врахував, що останній протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, обставини, що обтяжують або помякшують відповідальність, відсутні та призначив покарання за санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, вважаю за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_16