Справа № 333/2588/17
Провадження № 3/333/790/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2017 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Боровікова А.І., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

12.05.2017 року до канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний матеріал з протоколом серії БР №206382 від 06.05.2017 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якого, 06.05.2017 року о 02 год. 05 хв. в м. Запоріжжя по вул. Прибрежна магістраль вул. Глісерна водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ 1102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в медичному закладі КУ «ЗОНД» ЗОР наркологом, що підтверджується висновком №2183, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Судові засідання для розгляду вказаного матеріалу про адміністративне правопорушення були призначені на 25.05.2017 року, 13.06.2017 року, 26.06.2017 року, 12.07.2017 року та 29.08.2017 року. Водночас, на жодне із призначених судових засідань, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не зявився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надавав, так само як і заперечень.

26.06.2017 року адвокат ОСОБА_2, який згідно угоди про надання правової допомоги від 15.05.2017 року захищав права та представляв інтереси ОСОБА_1 в даній справі, надав до суду заяву про розірвання вказаної угоди з останнім на підставі п.1.6. частини 1 статті 33 Правил адвокатської етики.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 06.05.2017 року, ОСОБА_1 своїм особистим підписом засвідчив факт обізнаності щодо складання відносно нього протоколу, ознайомлення з його змістом та повідомлення про місце та час розгляду справи, і підтвердив правильність зазначеної в протоколі адреси його проживання.

В матеріалах справи містяться судові повістки на імя ОСОБА_1 на відповідні дати призначених судових засідань, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання, та довідка секретаря судового засідання із інформацією про повідомлення ОСОБА_1 мобільним звязком про дату судового розгляду.

Таким чином, суд використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення ОСОБА_1, який, знаючи про наявність стосовно нього в суді справи про адміністративне правопорушення, не зявлявся на поштове відділення для отримання поштової кореспонденції суду та не доклав зусиль для дізнання про дату судового розгляду.

З урахуванням викладених обставин, дана справа про адміністративне правопорушення розглядалась у відсутності ОСОБА_1

На підтвердження того, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем у стані наркотичного спяніння, крім протоколу про адміністративне правопорушення від 06.06.2017 року до суду надійшли такі матеріали: направлення на огляд ОСОБА_1 до КУ «ЗОНД» ЗОР від 06.05.2017 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1 та диск із відеозаписом.

Проаналізував вказані матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, останній 06.05.2017 року о 02 год. 05 хв. в м. Запоріжжя по вул. Прибрежна магістраль вул. Глісерна керував автомобілем «ЗАЗ 1102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного спяніння.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом особою в стані наркотичного чи іншого спяніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Такий порядок огляду на стан спяніння визначений ст. 266 КУпАП.

Вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

За приписами ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядку), вказує, що первісний огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Це ж вказано і в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Таким чином, з наведеного випливає, що для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави: незгода водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими не було проведено огляд водія на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, як передбачено п. 1.6 Інструкції, п. 3 Порядку, так і ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Вказаний протокол також не містить запис про те, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляді на стан спяніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Аналогічного запису не містить і направлення на огляд ОСОБА_1 до КУ «ЗОНД» ЗОР від о6.05.2017 року.

Огляд відеозапису у судовому засіданні свідчить про те, що працівники поліції після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 запідозрили, що останній знаходиться у стані наркотичного спяніння, у звязку з чим один з них ліхтариком посвітив в око останньому та зробив висновок, що зіниці ока ОСОБА_1 не реагують на світло. Після цього, працівник поліції запропонував останньому проїхати до наркологічного диспансеру для проходження медичного огляду, на що ОСОБА_1 погодився. Тобто, оглянутий відеозапис свідчить про те, що працівники поліції навіть не пропонували провести огляд на стан наркотичного сп'яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Частина п'ята статті 266 КУпАП чітко визначає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається не дійсним.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння визначений ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами, а тому огляд, проведений у приміщенні медичного закладу є недійсним, враховуючи вимоги ч.5 ст. 266 КУпАП.

В силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантіїст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Отже прямих, безспірних і безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, в ході судового розгляду не здобуто.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.І.Боровікова