Справа № 359/5930/17
Провадження № 3/359/2704/2017
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшов від Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт: серія ТТ № 219822, виданий Дарницьким РВ ГУДМС України в місті Києві 05.02.2014 р., ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 164318 від 20 липня 2017 р., 20.07.2017 року о 00 год. 20 хв. в м. Бориспіль Київської обл. по вул. Шевченка, 95, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.п. "а" п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 164319 від 20.07.2017 року, 20.07.2017 року о 00 год. 20 хв. в м. Бориспіль Київської обл. по вул. Шевченка, 95, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, автомобілем НОМЕР_2, не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, при виникненні перешкоди не вжив заходів для її обїзду та здійснив наїзд на електроопору, внаслідок автомобіль та опора отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 12.3, 2.3 б ПДР України за, що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що вину визнає в повному обсязі та просить суворо не карати його та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки він працює на посаді водія у ПП «Глобал Кард», а також має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та вагітну дружину ОСОБА_3 Таким чином, позбавлення його права керування поставить в скрутне матеріальне становище його сімю, оскільки позбавить джерела доходу.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 164318 (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.3,4), даними письмової розписки ОСОБА_6 щодо відібрання автомобіля НОМЕР_2 у водія ОСОБА_1 та зобовязання доставити автомобіль НОМЕР_2 за адресою : м. Бориспіль, вул. Шевченка, 113, а водія не допустити до керування (а.с.5), копією протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 164319 від 20.07.2017 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 КупАП (а.с.6), поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в присутності яких водій ОСОБА_1І відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану спяніння (а.с. 8,9), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 9), довідкою начальника управління патрульної поліції у м. Борисполі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 27.07.2017 р. про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с.10), довідкою начальника управління патрульної поліції у м. Борисполі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 27.07.2017 р. про отримання посвідчення водія на права керування транспортними засобами гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11).

У звязку з цим суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, що свідчить про скоєння ним адміністративних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; порушив вимоги п. 12.1, 12.3, 2.3 б ПДР України, що свідчить про скоєння ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною ОСОБА_4 України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обовязково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м'якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 статті 130 КУпАП.

У звязку з цим суддя приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених вище вимог ПДР, що свідчить про скоєння ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 36 цього Кодексу якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає більш серйозний вид адміністративного стягнення, ніж санкція ст. 124 цього Кодексу, тому на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 слід покласти адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При прийнятті рішення суддя враховує вказані ОСОБА_1 в судовому засіданні обставини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, на його утриманні фактично перебуває малолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.19) та вагітна дружина ОСОБА_3 (а.с. 16-17). ОСОБА_1 працює на посаді водія у ПП «Глобал Кард» (а.с. 20). Тому позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом позбавить його можливості забезпечувати нормальні умови проживання його родини, що буде сприяти лише погіршенню їх матеріального становища та може поставити під загрозу їх подальше існування.

Також, суддя враховує, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, визнання ОСОБА_1 вини, особу правопорушника, у якого робота безпосередньо залежить від автомобіля і це його єдине джерело доходу, на його утриманні перебуває малолітня донька та вагітна дружина , наявність пом'якшуючих відповідальність обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суддя вважає, що останньому слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 статті 130 КУпАП без позбавлення права керування.

Так, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню. Вважаю, що в даному випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим.

Саме таке стягнення суддя вважає, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути із ОСОБА_1, на якого накладено адміністративне стягнення судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 23, 33, 34, ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Обєднати в одне провадження матеріали по притягненню ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Присвоїти спільний номер справа №359/5930/17 (провадження №3/359/2704/2017).

Визнати винним Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: серія ТТ № 219822, виданий Дарницьким РВ ГУДМС України в місті Києві 05.02.2014 р., ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., без позбавленням права керування транспортними засобами.

-за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.,

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП шляхом накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: серія ТТ № 219822, виданий Дарницьким РВ ГУДМС України в місті Києві 05.02.2014 р., ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., який слід стягнути на користь держави України (р/р № 001, МФО: 821018, код за , одержувач коштів Київська область/м. Київ/21081300) без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: серія ТТ № 219822, виданий Дарницьким РВ ГУДМС України в місті Києві 05.02.2014 р., ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області м. Київ, отримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу *;101;) судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набрала законної сили ___________________.

Суддя : С.М. Вознюк