Справа № 165/2235/17 Провадження №33/773/912/17 Суддя в 1 інстанції: Ференс-Піжук О. Р.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., з участю секретаря Гладкого В.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 320 грн. .

Постановою судді Помазанка С.Ю. визнаний винним у тому, що він 19 вересня 2017 року, керуючи в м.Нововолинську по вул. Чехова транспортним засобом марки «Фіат Дукато», реєстраційний номер НОМЕР_1, відмовився від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. Посилається на те, що суд не повідомив його про час та місце розгляду справи, а також безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист. Крім того, вважає, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, судом не враховано, що він не керував автомобілем, а припаркував його на автозаправці за 10 хв. до моменту приїзду працівників поліції. Також зазначає, що він не був водієм транспортного засобу на той час, тому не повинен був проходити медичний огляд на визначення стану спяніння згідно з діючим законодавством України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді, пояснення свідків, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд не повідомив його про час та місце слухання справи і безпідставно розглянув справу без його участі, не заслуговують на увагу.

Так, судом першої інстанції 27.09.2017 надіслано судову повістку про час та місце розгляду справи (на 09.30 год. 11.10.2017) на адресу проживання ОСОБА_1, однак останній не виявив бажання отримувати її, знаючи про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та в подальшому розгляду справи в Нововолинському міському суді.

Таким чином, судом першої інстанції вжито заходи для повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1, а останній достовірно знав про розгляд судом справи відносно нього, однак рухом справи не цікавився та не вживав заходи, щоб особисто дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З аналізу зазначених норм Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно розглянув справу без участі ОСОБА_1 і такий розгляд не вплинув на законність ухваленого рішення у справі.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується на матеріалах справи.

Версію апелянта про непричетність до скоєння цього правопорушення, в повному обсязі перевірено в ході апеляційного розгляду справи.

Крім доказів, на які суд першої інстанції послався при прийнятті рішення, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, повністю стверджується також додатково зібраними та дослідженими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доказами.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що він з колегами того дня відпочивали в кафе. ОСОБА_1 з ними не було. Потім вони йому зателефонували і попросили, щоб він їх підвіз. В машині він заснув. Прокинувся від шуму і побачив, що працівники поліції поклали на землю ОСОБА_1. Сергій з ними спиртного не вживав.

Отже, даний свідок підтвердив, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в якому він їхав.

Допитаний в суді апеляційної інстанції працівник поліції ОСОБА_4 пояснив, що під час чергування він побачив автомобіль марки «Фіат Дукато», який рухався на великій швидкості зі спущеним колесом. Автомобіль заїхав на заправку і зупинився капотом до нього. В цей час він побачив, що за кермом даного автомобіль перебував ОСОБА_1, який в подальшому пересів на заднє сидіння. В подальшому водій відмовлявся відкрити автомобіль та вийти з нього. Коли було викликано підмогу, то ОСОБА_1 разом з пасажирами вийшли з автомобіля та направились до приміщення АЗС. Всі пасажири перебували в стані алкогольного спяніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд з метою виявлення алкогольного спяніння, оскільки він мав явні ознаки алкогольного спяніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, після того вони разом з ним проїхали до медичного закладу, де ОСОБА_1 також відмовився від проходження медичного огляду.

Свідок медична сестра ОСОБА_5 пояснила суду, що громадянина ОСОБА_1 доставили до медичного закладу, де він відмовився від проходження медичного огляду з метою виявлення алкогольного спяніння.

Свідок лікар ОСОБА_6 пояснив в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 було доставлено на приймальне відділення для проведення медичного огляду з метою виявлення алкогольного спяніння. Він проходження такого огляду він відмовився, про що було складено відповідний акт.

Дані пояснення свідків обєктивно підтверджуються й іншими доказами, зокрема: копією постанови серії БР № 276840 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.126 КУпАП, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 19.09.2017 керуючи транспортним засобом не предявив посвідчення водія відповідної категорії та поліс обовязкового страхування (а.с.3); протоколом серії АА № 134177 про адміністративне затримання ОСОБА_1 (а.с.4); висновком лікаря Нововолинської лікарні щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного… спяніння від 19.09.2017, згідно якому ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду (а.с.6) та копією акту медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №7613в від 19.09.2017.

На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження захисника про скасування постанови судді та закриття провадження у справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, не ґрунтуються на вимогах законодавства, так як правопорушення було вчинено ОСОБА_1 19.09.2017, а стягнення на нього накладено постановою судді Ново волинського міського суду 11.10.2017, тобто в межах строків, визначених ч.2 ст.38 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що апеляційний розгляд неодноразово відкладався за клопотаннями ОСОБА_1 та його захисника, що свідчить про намагання таким чином уникнути відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Місцевим судом дотримано вказаних вимог законодавства та визначено ОСОБА_1 безальтернативне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 11 жовтня 2017 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_7