АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року м. Чернівці

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області Марчук В.Т., за участю секретаря судового засідання Столяр С.С., правопорушника ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31жовтня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 жовтня 2017 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення притягнуто ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Згідно постанови суду, 01 серпня 2017 року о 22 год. 14 хв., керував автомобілем ОСОБА_5, державний номерний знак JUJ 353 по проспекту Незалежності, 82 в м. Чернівці в стані алкогольного спяніння, чим порушивши вимоги п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер».

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що йому та ОСОБА_1 не було відомо про час та місце розгляду справ у суді першої інстанції, копію вказаної постанови суд не надсилав, про результат розгляду справи стало відомо лише 22 листопада 2017 року, а копію постанови отримав 23 листопада 2017 року, що підтверджується заявою про видачу копії постанови суду, яка наявна у матеріалах справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, що призвело до істотного порушення норм

Провадження №33/794/760/17 р. Головуючий у І інстанції Слободян Г.М.

Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Марчук В.Т.

процесуального права, а тому, вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин події.

Посилається на те, що судом першої інстанції не було дотримано вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП та порушено положення ч. 1 ст. 268 КУпАП, відповідно до якої, особа яка притягається до адміністративної відповідальності має право давати пояснення, подавати покази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката та інші права.

На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано вимоги закону, про те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до відповідальності, а під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час та місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він, як захисник ОСОБА_1 та останній не були належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи та судовий розгляд відбувся без їх участі.

Крім того, районним судом не було здійснено виклик поліцейських, якими складено протокол про адміністративне правопорушення та не витребувано відеозапису з нагрудних камер останніх, а також проігноровано письмове клопотання від 31 серпня 2017 року, про необхідність проведення допиту свідків, які були присутні під час освідування ОСОБА_1

Посилається також на те, що у роздруківці з приладу «Драгер», на підставі якої складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, час здійснення тестування вказаний 22 год. 32 хв., а протокол про адміністративне правопорушення складений у 22 год. 30 хв., що свідчить про те, що протокол складений до початку огляду на стан спяніння.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не був згідний із результатами огляду на стан спяніння, але написати про це у протоколі про адміністративне правопорушення не міг із-за недавнього перелому із зміщенням зап`ястя правої руки, а працівники поліції проігнорували його заперечення та у встановленому законом порядку не доставили останнього в медичний заклад для медичного огляду, чим порушили вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року №1395.

Крім того, посилається на те, що районним судом у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, належним чином не обґрунтовано доводів про винуватість останнього та не наведені докази на яких ґрунтується такий висновок.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, подану апеляційну скаргу, заслухавши захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови районного суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 285 КУпАП передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно з положенням ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 надсилалася копія постанови суду від 31 жовтня 2017 року, однак, в матеріалах справи відсутнє підтверджуюче повідомлення про її вручення. Крім того, наявна заява захисника ОСОБА_2 про видачу копії постанови від 22 листопада 2017 року, яку він отримав 23 листопада особисто (а.п. 21). Також, у матеріалах справи міститься конверт зі штемпелем поштового відправлення, який наданий в додатках до апеляційної скарги, відповідно до якого, 22 листопада 2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, було надіслано копію постанови районного суду ОСОБА_1 (а.п. 32).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 жовтня 2017 року підлягає поновленню.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, щодо незаконності оскаржуваної постанови районного суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким суд дав вірну юридичну оцінку.

Частиною 1статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підпунктом «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 01 серпня 2017 року керував транспортним засобом ОСОБА_5, державний номерний знак JUJ 353 по проспекту Незалежності, 82 в м. Чернівці та був зупинений працівниками поліції. На місці зупинки, під час перевірки документів, йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», так як працівник поліції почув від нього запах алкоголю. Вказує, що алкоголь в той день не вживав, а випив бокал безалкогольного пива. Після проходження тесту, який виявився позитивним, через деякий час він не погодився із його результатом та хотів написати письмові заперечення у протокол про адміністративне правопорушення, однак, в силу недавньої травми руки, написати самостійно про це в протоколі не міг, а працівники поліції не дозволяли написати заперечення іншій особі. Усну форму його заперечення результатів тестування на стан алкогольного спяніння працівники поліції проігнорували, медичний огляд у медичному закладі пройти не пропонували, а одразу склали протокол. Винним себе не визнає, та просив постанову районного суду скасувати.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_1 у частині не визнання керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та доводи апеляційної скарги спростовуються наступними доказами:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії БД №123186 , 01 серпня 2017 року о 22 год. 14 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем ОСОБА_5, державний номерний знак JUJ 353 по проспекту Незалежності, 82 в м. Чернівці в стані алкогольного спяніння, порушивши вимоги п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер». Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав особисто, від дачі пояснень відмовився, зауважень чи доповнень не зазначено (а.п. 1).

Окрім того, з роздруківки приладу «Драгер» та акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився у звязку з виявленими ознаками спяніння , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, у присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та встановлений позитивний результат на стан алкогольного спяніння, який становить 0,28 проміле (а.п. 2-3).

З пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення слідує, що 01 серпня 2017 року о 22 год. 32 хв. ОСОБА_1 в їхній присутності погодився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану спяніння за допомогою приладу «Драгер», результат тестування показав 0,28 проміле алкоголю (а.п.4).

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Крім того, апеляційним судом оглянуто відео з нагрудних камер поліцейських, що надане за клопотанням сторони захисту, на якому неодноразово ОСОБА_1 підтверджує факт вживання бокала алкогольного пива перед керуванням транспортним засобом (а.п. 49, Диск №1).

Враховуючи вище викладене, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання захисника ОСОБА_2 про необхідність проведення допиту свідків, які були присутні під час освідування ОСОБА_1 проігнороване не відповідає дійсності, оскільки, у матеріалах справи міститься ухвала судді від 31 серпня 21017 року ( а.п. 12) про виклик вказаних свідків у судове засідання на 14 вересня для дачі пояснень, однак у судове засідання на вказану дату вони не зявилися, причини не явки суду не повідомили. Судове засідання було відкладено на 12 жовтня 2017 року.

12 жовтня 2017 року через канцелярію Шевченківського районного суду м. Чернівці адвокатом ОСОБА_2 надано клопотання про відкладення слухання справи через його зайнятість в іншому судовому процесі, у звязку з чим, розгляд справи був відкладений на 31 жовтня 2017 року. Інших заяв чи клопотань до суду не надходило.

Крім того, апеляційним судом також було здійснено виклик в судове засідання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, однак, відповідно до роздруківки з сайту «Укрпошта», поштове повідомлення про час та місце розгляду справи вказаним особам «не вручене під час доставки». У матеріалах справи містяться номери мобільних телефонів зазначених вище свідків, проте, здійснити виклик в судове засідання не вдалося можливим, так як вказані номери є непрацюючими.

Таким чином, апеляційним судом вжито всіх заходів та вичерпані можливості для виклику свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 для допиту в суді.

Крім того, апеляційним судом було допитано в якості свідків працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якими був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 01 серпня 2017 року, під час патрулювання з інспектором Чедолумою Я.І., зупинили автомобіль марки ОСОБА_5, державний номерний знак JUJ 353 по проспекту Незалежності, 82 в м. Чернівці, оскільки на транспортному засобі не працювали всі габарити. На місці зупинки, під час перевірки документів у водія, він відчув запах алкоголю та помітив почервоніння обличчя в останнього. У звязку з чим, ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер». Останній одразу повідомив, що пів години назад вживав бокал алкогольного пива. Для засвідчення проходження ОСОБА_1, тестування на стан спяніння було запрошено двох свідків, після встановлення позитивного результату складено акт огляду та протокол про адміністративне правопорушення де свідки підписалися. Зазначив, що у роздруківці з приладу «Драгер» час здійснення тестування вказаний 22 год. 32 хв., а протокол про адміністративне правопорушення складений у 22 год. 30 хв. у звязку з тим, що прилад «Драгер» одразу видає результат тестування на екран, а для того, щоб здійснити роздруківку тестування потрібно приєднати спеціальний принтер. Ця процедура займає 1-2 хв. Вказав, що ОСОБА_1 не заперечував результату тестування на стан алкогольного спяніння, у звязку з чим його і не направляли на проходження медичного огляду в заклад охорони здоровя. Написати пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення іншій особі замість ОСОБА_1 не дозволив, так як це заборонено законом.

Свідок ОСОБА_4 дав аналогічні пояснення.

Враховуючи пояснення працівників поліції, доводи апелянта про невідповідність часу складання акту на стан спяніння протоколу про адміністративне правопорушення суд до уваги не бере, та вважає, що дана обставина не спростовує факту керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та не може бути підставою для закриття справи у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що в апеляційній скарзі не оспорюється факт керування автомобілем ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, недоведеність даного факту захисник обґрунтовував вже під час судового засідання апеляційного суду. Основні доводи апеляції ґрунтуються на порушенні судом першої інстанції вимоги закону, про розгляд справи про адміністративне правопорушення в присутності особи, яка притягається до такої відповідальності та порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного спяніння.

Усі інші доводи, на які посилається апелянт, не дають апеляційному суду підстав для скасування рішення районного суду.

Таким чином, подія та склад вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП районним судом встановлені вірно та

знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційним судом Чернівецької області.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення районним судом враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

Беручи до уваги наведене, апеляційний суд вважає, що рішення районного суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами відповідає вимогам закону, є правильним, необхідним та достатнім для виправлення останнього та недопущенням подібного в майбутньому.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Чернівецької області,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 жовтня 2017 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі

10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_9

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _______________ В.Т. Марчук (посада) (підпис) (ПІБ)

27.12.2017 року

(дата засвідчення) копії)