АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30серпня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 20.07.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції викликати в судове засідання свідків та допитати їх, скасувати оскаржувану постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 20.07.2017, а провадження закрити у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що він був тверезий, а його автомобіль був припаркований, тобто він керував транспортним засобом. Як зауважує апелянт, в той день в нього зламався автомобіль і він залишивши його на стоянці попрямував додому. Однак, як виявилось він забув в автомобілі ліки, які потрібні його дитині. Повернувшись до свого транспортного засобу через 2-3 години до нього підійшли інспектори поліції, які попросили пред'явити документи та попросили освідуватись. Попередили, що потрібно кудись їхати. На запитання чи може ОСОБА_2 нікуди не їхати повідомили, що може, але потрібно спочатку підписатись про відмову. Зателефонувавши своєму знайомому, останній пояснив ОСОБА_2, що за відмову також передбачено відповідальність. Почувши це, ОСОБА_2 почав заперечувати і наполягати на огляді у лікаря в присутності працівників поліції. Однак, як йому сказали, що вже пізно.

При цьому в апеляційній скарзі вказується, що протокол склали без свідків, і лише після всього зупинили зустрічних людей і дали їм щось підписати, тобто реальних свідків немає. При цьому наголошується, що наявний в матеріалах справи рапорт не має жодної візи, штампу про реєстрацію тощо. Крім того в ньому не вказано жодних відомостей щодо дати, часу та місця події.

Окремо ОСОБА_2 зауважує, що судом не враховано його особу у відповідності до ст.33 КУпАП та накладено занадто суворе стягнення. Так, судом не зважено, що він жодної шкоди нікому не завдав, до відповідальності притягується вперше, за місцем проживання і роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей та пристарілих батьків. Накладене судом стягнення ставить його та його сім'ю в скрутне фінансове становище.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №121267 від 23.05.2017, ОСОБА_2 23.05.2017 о 02:10 год. керував транспортним засобом «Шероле Лачетті», д.н.з. НОМЕР_1 по б-ру Перова, 36 в м.Києві з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка притягується до відповідальності, який підтримав існуючу апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, заслухавши пояснення щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений представленими в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №121267 від 23.05.2017(а.с. 1), поясненнями свідків (а.с. 2), рапортом інспектора поліції (а.с. 4), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 26), згідно яких ОСОБА_2 керував автомобілем «Шероле Лачетті», д.н.з. НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння і відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в присутності свідків. Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми в розумінні ст.251 КУпАП, та вказують на існування в діях ОСОБА_2 складу адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом на момент, коли д нього підійшли працівники поліції, а також посилання на відсутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення спростовуються існуючим в матеріалах справи відеозаписом, на якому зафіксовано як ОСОБА_2 в присутності свідків вийшов з автомобіля з водійського місця та двічі відмовляється проходити огляд на стан сп'яніння. При цьому на відео немає жодного твердження ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем.

Посилання апелянта на неналежне оформлення рапорту інспектором поліції від 23.05.2017 − апеляційний суд вважає необґрунтованим та надуманим та оцінює даний доказ таким, що відповідає критерію допустимості.

Стосовно доводів апеляційної скарги про неврахування судом вимог ст.33 КУпАП та накладення на ОСОБА_2 занадто суворого стягнення, то суд апеляційної інстанції зауважує, що, по-перше, конструкція санкції вказаної ч.1 ст.130 КУпАП, за якою ОСОБА_2 визнано винним, є абсолютно визначеною, тобто вичерпно визначає вид і кількісну міру адміністративного стягнення, не передбачаючи при цьому альтернативи; по-друге, у відповідності до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. За таких обставин, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Також, поставивши на обговорення клопотання ОСОБА_2 про виклик для надання пояснень по справі свідків, суд відмовив у його задоволенні, виходячи з положень ст.294 КУпАП щодо меж апеляційного розгляду матеріалів адміністративного правопорушення та з урахуванням того, що апелянт не був позбавлений права заявити таке клопотання в суді першої інстанції.

Таким чином, суддя апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає їх не обґрунтованими та такими, які не узгоджуються з зібраними по справі доказами.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 20.07.2017 про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/2099/2017

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя в суді І інстанції - Бірса О.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.