Справа № 461/4091/17 Головуючий у 1 інстанції- Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/783/878/17 Доповідач - Калиняк О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Калиняк О.М.

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

прокурорів Бриндак М.Б., Курача Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2017 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

кв. 63, м. Львів,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, обіймаючи з 07 серпня 2014 року посаду радника міського голови апарату виконкому Львівської міської ради та будучи депутатом сьомого демократичного скликання Львівської міської ради, відповідно до постанови Львівської міської виборчої комісії Львівської області №119 від 18.11.2015 року «Про реєстрацію обраних депутатів до Львівської міської ради, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25.10.2015 року», будучи відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі Закону) суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України, за таких обставин.

ОСОБА_1 зобов'язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 00:00 год. 01 травня 2017 року. Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2016 рік 02 травня 2017 року о 15:56 год., тобто несвоєчасно.

На постанову судді захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати, а провадження в справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Постанову судді вважає такою, що не відповідає вимогам закону, й в обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: висновки суду не відповідають нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Суду необхідно визначитись, за якої форми вини настає відповідальність за те чи інше адміністративне правопорушення, що судом зроблено не було. Відповідальність за правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП, настає за умови, якщо таке вчинене з прямим або непрямим умислом. Якщо дане правопорушення вчинене з необережності, відповідальність за цією статтею не настає. Як вбачається з письмового пояснення ОСОБА_1, він не мав жодного умислу щодо несвоєчасного подання декларації, натомість, навпаки, намагався вжити всіх заходів для її подання, робив неодноразові спроби отримати електронний цифровий підпис для доступу до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, однак через збої системи не зміг цього зробити, і як тільки одержав такий ключ 02 травня 2017 року, то відразу належним чином подав декларацію. Тобто ОСОБА_1 був позбавлений можливості вчасно подати декларацію протягом відведеного часу з обєктивних причин. На підтвердження відсутності умислу на несвоєчасне подання електронної декларації свідчить також і той факт, що ОСОБА_1 у квітні 2017 року підготував усі необхідні документи, які містили інформацію, яка зазначається в декларації. Такий характер поведінки ОСОБА_1 суд повинен був встановити в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення та підтвердити відповідними доказами. Однак у постанові судді відсутні будь-які покликання на таку поведінку ОСОБА_1, та в справі відсутні докази, які б підтверджували, що дане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив умисно. Отже в діянні ОСОБА_1 відсутня субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, що виключає притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення складений не уповноваженою особою, оскільки такі повноваження щодо осіб, уповноважених на виконання функцій органів місцевого самоврядування, є лише в Голови НАЗК та уповноважених на те осіб.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що в період, який був відведений для подання декларації, він збирав відповідні документи. 27-30 квітня він планував подавати декларацію, знаючи, що є функція отримання електронного цифрового підпису (далі ЕЦП) для підпису декларації через «Приват24», якою він мав намір скористатися. 28 квітня 2017 року о 17.00-18.00 год. він сів за компютер і робив спроби отримати ЕЦП через «Приват24», однак це було неможливо. Він телефонував, але йому пояснили, що наявна технічна проблема. 29-30 квітня 2017 року в онлайн режимі він був біля компютера, намагався отримати ЕЦП, постійно телефонував до консьєрж-служби «ПриватБанку» з приводу неможливості отримати ЕЦП. Консьєрж реагував і рекомендував пробувати, бо є технічна проблема. Також щодо оформлення йому ЕЦП він вів переписку з «ПриватБанком» шляхом направлення sms-повідомлень і отримував відповіді: «На жаль, Ваш запит зараз неможливо виконати. Спробуйте пізніше. З повагою ПриватБанк». ЕЦП він отримав лише 02 травня 2017 року і відразу ж подав декларацію.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, висновок прокурора щодо законності судового рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що постанову судді слід скасувати, а провадження у справі закрити в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не були дотримані вимоги закону щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, а викладений у постанові судді висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою скасування судового рішення.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є діяння, що полягає у несвоєчасному поданні (тобто поза встановленим законом строком) без поважних причин декларації, а субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з п.6 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» від 23.03.2017 строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше, продовжено до 1 травня 2017 року.

У постанові судді зазначено, що ОСОБА_1, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зобовязаний був подати декларацію до 00:00 год. 01 травня 2017 року (а.с.80).

У такому випадку, констатуючи обовязок ОСОБА_1 подати декларацію не пізніше 00:00 год. 01 травня 2017 року, суду першої інстанції належало з'ясувати причини невиконання ОСОБА_1 такого обовязку, оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 172-6 КУпАП наступає лише у разі несвоєчасного подання декларації без поважних причин.

Між тим з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він протягом 27 квітня 02 травня 2017 року вчиняв активні дії, спрямовані на отримання ЕЦП через систему «Приват24». Несвоєчасність подання ОСОБА_1 декларації була зумовлена незалежними від нього причинами технічними збоями в системі «Приват24», які унеможливили отримання ним ЕЦП, а відповідно і своєчасне подання декларації.

Такі пояснення підтверджуються наданою ПАТ КБ «Приватбанк» інформацією від 06.11.2017 про те, що ОСОБА_1 неодноразово в період часу з 27.04.2017 по 02.05.2017 здійснював дії щодо отримання електронного цифрового підпису шляхом авторизації на сайті «Акредитований центр сертифікації ключів «Приватбанк» й сертифікат отримав як фізична особа 02 травня 2017 року (а.с.118); роздруківкою скриншоту sms-повідомлень з «Приватбанку» про неможливість виконання запитів (а.с.94-95).

Отже у справі встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію несвоєчасно з поважних причин в звязку з відсутністю у нього електронного цифрового підпису, який би давав доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Такий електронний цифровий підпис був отриманий ОСОБА_1 02 травня 2017 року о 14.02 год. й цього ж дня о 15.56 год. подано електронну декларацію (а.с.13).

Суддя місцевого суду не дав оцінки причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації з точки зору їх вагомості і не врахував, що відповідальність за ч.1 ст. 172-6 КУпАП настає лише за умови, коли такі причини є неповажними.

Натомість відсутність електронного цифрового підпису в звязку з неможливістю його отримання, а відповідно і відсутність доступу до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, унеможливило своєчасне подання ОСОБА_1 декларації, й вказані причини (які були обєктивними й не залежали від волі ОСОБА_1В.) є поважними.

Поважність причин несвоєчасного подання декларації свідчить про відсутність обовязкових ознак обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд бере також до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що у нього не було умислу на несвоєчасне подання декларації, оскільки він зібрав усі необхідні відомості для заповнення декларації та намагався вчасно подати декларацію, але не зміг в звязку з неможливістю отримання ЕЦП через систему «Приват24», що від нього не залежало.

При цьому слід взяти до уваги, що подання ОСОБА_1 декларації було здійснене на другий день після закінчення встановленого законом строку, тобто несвоєчасність подання декларації визначена нетривалим періодом.

Покликання прокурора на те, що ОСОБА_1 слід було заздалегідь отримати ЕЦП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки активні дії щодо отримання ЕЦП через систему «Приват24» ОСОБА_1 почав вчиняти ще 27 квітня 2017 року, при цьому ОСОБА_3 вправі був розраховувати на належну роботу системи «Приват24» і не міг та не повинен був передбачити технічні збої в системі.

У той же час держава, здійснюючи фінансовий контроль та вимагаючи суворого дотримання вимог закону щодо своєчасного подання декларацій відповідними особами, повинна була, з свого боку, забезпечити належні умови для безперешкодного виконання субєктами декларування покладених на них обовязків.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В звязку з цим постанова судді підлягає скасуванню, а справа щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задоволити.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2017 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Калиняк