Номер провадження: 33/785/1951/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Потанін О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2017 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Потанін О.О., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2017 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_3 закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу № 265 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією від 03.07.2017 року вбачається, що згідно наказу начальника ГУ ДСНС України в Одеській області № 1281 від 28.10.2016 року, капітана служби цивільного захисту ОСОБА_3, заступника начальника 2 державної пожежно - рятувальної частини Головного управління ДСНС України в Одеській області переведено фахівцем спортивного комплексу аварійно - рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України в Одеській області.

04.05.2016 року капітан служби цивільного захисту ОСОБА_3 ознайомився із попередженнями про недопущення корупційних та повязаних з корупцією правопорушень передбачених Законом України «Про запобігання корупції», 20.01.2017 року отримав памятку щодо законодавства у сфері запобігання корупції.

Капітан служби цивільного захисту ОСОБА_3, будучи фахівцем спортивного комплексу аварійно - рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України в Одеській області, згідно наказу начальника ГУ ДСНС України в Одеській області № 1281 від 28.10.2016 року, 08.02.2017 року набув у власність, згідно договору купівлі-продажу, квартиру загальною площею 33,5 кв. м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1, оціночною вартістю 662281 (шістсот шістдесят дві тисячі двісті вісімдесят одна) гривень. Фактична ціна придбання квартири була вказана капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_3Ю в повідомленні про суттєві зміни в майновому стані поданими до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюдненою на офіційному веб-сайті Національного агентства 17.03.2017 року, о 23 годині 26 хвилин, а також він підтвердив це під час опитування 21.06.2017 року, що регламентується ст. 251 КУпАП1.

Таким чином капітан служби цивільного захисту ОСОБА_3, отримавши майно у вигляді квартири загальною площею 33,5 розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що перевищує 50 мінімальних прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2017 року (80000,00 грн.), був зобовязаний у десятиденний строк з моменту отримання майна письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції, проте капітан служби цивільного захисту ОСОБА_3 агентство не повідомив в встановлений законом термін, а саме згідно копії повідомлень про суттєві зміни, які були внесенні ОСОБА_3 та поясненням останнього, інформація про суттєві зміни в майновому стані була внесена до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 17.03.2017 року о 23 годині 26 хвилин.

Таким чином капітан служби цивільного захисту ОСОБА_3, являючись фахівцем спортивного комплексу аварійно - рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України в Одеській області, який розташований за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе, буд.14, в період часу з 08.02.2017 року по 18.02.2017 року у десятиденний строк з моменту отримання майна, тим самим набувши суттєвих змін в майновому стані, письмово не повідомив про це Національне агентство з питань запобігання корупції, а лише 17.03.2017 року о 23 годині 26 хвилин, чим порушив ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

На дану постанову прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що постанова судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2017 року, відносно ОСОБА_3 є незаконною, наводить відповідні доводи та просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах, передбачених санкціями вказаної статті.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді, у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697- VII, від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як субєкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697- VII від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Щодо посилань прокурора на положення ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_3, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Оскарженою постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2017 року, якою провадження за по справі відносно ОСОБА_3 закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Санкція ст. 172-6 КУпАП передбачає тільки штраф, як захід адміністративного стягнення.

Таким чином, заходи примусового характеру, повязані з обмеженням особистої свободи громадянина, не передбачені, застосовані не були і не могли бути застосовані.

Між тим, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015, від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозвязку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), а в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища ОСОБА_3, тому можливість прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову судді про адміністративне правопорушення, не може бути розтлумачена поширено і не може охоплювати випадки не передбачені законом.

Таким чином, враховуючі діючі норми Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що прокурор не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржену постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2017 року відносно ОСОБА_3

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 7 та ч. 3 ст. 8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ч.2 ст.7; ч.3 ст.8; ст. 293; ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2017 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_3 закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП повернути апелянту.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

Справа № 33/785/1951/17 Головуючий суддя у першій інстанції ОСОБА_1

Категорія ст. 172-6 ч.2 КУпАП Доповідач Потанін О.О.