АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/357/2017 Постанова винесена суддею Белоконною І.В.
Категорія: ст. 124 , ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого помічником-консультантом народного депутата Комітету з питань бюджету Верховної Ради України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік з моменту їх вилучення.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно постанови, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №038156, за яким 17 жовтня 2016 року о 19 год. 30 хв. по пр. Бандери, 28 в м. Києві ОСОБА_2,керував автомобілем «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Також під час вчинення вищезазначених дій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, чим порушив п. 13.1 ПДР України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №038157.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною у зв'язку з неповним дослідженням обставин справи та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи,просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом, всупереч вимогам ст. 252 КУпАП, не забезпечено всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, а саме, суд в обґрунтування свого висновку щодо його вини посилається лише на протоколи про адміністративні правопорушення, пояснення другого учасника події ОСОБА_3 та пояснення співробітника ПП ОСОБА_4, який у судовому засіданні заявив про те, що не він складав протоколи та не може відповісти на запитання щодо пошкоджень на автомобілі «Toyota», додержання норм законодавства при проведенні огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння та складанні протоколу. При цьому, його ствердження про те, що ОСОБА_5, яка надавала пояснення на місці події як водій автомобілю «Audi», не впевнено зазначала про те, хто саме керував транспортним засобом, носять суб'єктивний характер і не можуть бути доказами.

Також суд не допитав співробітника ПП ОСОБА_6, який складав протоколи про адміністративні правопорушення, незважаючи на те, що в матеріалах справи є клопотання про його виклик, безпідставно не звернув уваги на клопотання про зобов'язання співробітників ПП надати запис зі службового видеореєстратора із записом оформлення протоколу про адміністративне правопорушення АП2 №038156 від 17.10.2016, який би об'єктивно підтвердив його пояснення, а також не допитав свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення АП2 №038156 від 17.10.2016.

Крім того, в оскаржуваній постанові суд зазначив, що його пояснення не підтверджені доказами, але вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи наявні повідомлення Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» про виклики, які підтверджують факт та предмет його звернень в поліцію з приводу дій співробітників поліції під час оформлення події 17.10.2016, рапорт лейтенанта поліції ОСОБА_6, який підтверджує факт того, що співробітники ПП знаходились на місці зупинки ТЗ не з моменту зупинки, тому висновок про те, хто керував «Audi» він зробив лише з пояснень водія «Toyota», які протирічать поясненням водія «Audi» ОСОБА_5, акт огляду ТЗ «Audi» про відсутність пошкоджень на автомобілі «Audi», повідомлення в СК «Провідна», де також зафіксована відсутність пошкоджень автомобіля «Audi».

Також суд не звернув увагу на те, що перед засіданням 13.12.2016 другий учасник події ОСОБА_3 долучив до справи експертне дослідження, яке було проведене за його заявою, але в процесі судового розгляду вищевказані матеріали не розглядались, йому не була надана можливість ознайомитися з ними та задати питання експерту та не була надана можливість звернутися до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, оскільки висновки наданого до суду дослідження неповні та не відповідають на питання наявності причинно-наслідкового зв'язку між виникненням даної ДТП, порушенням ПДР особою та наслідками, які настали, а саме - пошкодженням транспортних засобів, чим було позбавлено його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КпАП України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також інспектора Управління патрульної поліції м. Києва ОСОБА_6, слідчого СВ Подільського УП в м. Києві ОСОБА_4, який на момент подій працював інспектором Управління патрульної поліції м. Києва, та свідкаОСОБА_5, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис, наданий Управлінням патрульної поліції м. Києва, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило зіткнення та пошкодження транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, ґрунтується на досліджених доказах у справі, яким суд дав належну оцінку, в тому числі з точки зору їх допустимості.

Правильність такого висновку підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 038157 від 17 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що у цей день о 19 год. 30 хв. по пр. Бандери, 28 в м. Києві, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2.

Даний протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та підписано уповноваженою на те особою.

Зафіксовані указаним протоколом обставини узгоджуються з даними схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка складена в присутності обох учасників ДТП ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ними ж підписана без застережень, лише із зазначенням, що водієм є ОСОБА_5, а ОСОБА_2 є свідком, та на якій відображені напрямок руху транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, характер і локалізація отриманих механічних пошкодженьавтомобіля «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, а також з письмовими поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 та частково свідка ОСОБА_5 щодо обставин події, та фотографіями, на яких зображено пошкодження, які зазнав автомобіль «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Що стосується наданих, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, пояснень ОСОБА_2про те, що він автомобілем «Ауді» не керував, а як пасажир автомобіля, разом зі своєю дружиною ОСОБА_5, яка була за кермом автомобіля, виїхали з ТЦ «Метро» та їхали в крайній правій смузі в напрямку Московського мосту, щоб, не доїжджаючи до нього, з'їхати та далі їхати в напрямку пр. Г. Сталінграда, а в цей час перед ними в крайній правий ряд на смугу громадського транспорту різко перестроївся автомобіль «Тойота» та зменшуючи швидкість до 10 км/год. різко зупинився, чим створив аварійну ситуацію, однак, зіткнення автомобілів не відбулося, оскільки їх автомобіль «Ауді», на якому пошкоджень взагалі не було, зупинився за 60 см від автомобіля «Тойота», у якого на задньому бампері були лише старі пошкодження, то вони не відповідають дійсностіта спростовуються доказами у справі.

Зокрема, такі твердження ОСОБА_2 спростовуються поясненнями другого учасника ДТП - водія ОСОБА_3, наданими ним як одразу після ДТП, так і в суді першої інстанції, про те, що він рухався на автомобілі «Тойота» по пр. Бандери зі швидкістю 10 км/год. та в районі повороту на «Блокбастер» почав перестроюватись в крайню праву полосу для повороту в подальшому на Набережно-Рибальську, завчасно впевнившись, що справа та позаду нікого немає, а через 20 секунд відчув удар в задній бампер свого автомобіля та, вийшовши з автомобіля, побачив, що удар здійснив автомобіль «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував саме водій ОСОБА_2

При цьому, за поясненнями допитаних під час апеляційного розгляду інспектора поліції ОСОБА_6 та слідчого СВ Подільського УП в м. Києві ОСОБА_4, який на момент ДТП працював інспектором Управління патрульної поліції м. Києва, вони перебували на чергуванні та, у зв'язку з перезміною, їх направили замінити попередній екіпаж, який знаходився на пр. Бандери, де відбулося ДТП. По прибуттю на місце ДТП їх колеги та водій автомобіля «Тойота» їм повідомили, що за кермом автомобіля «Ауді», який знаходився позаду автомобіля «Тойота», перебував саме водій ОСОБА_2, який був з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Під час огляду ними автомобілів, на автомобілі «Ауді» видимих пошкоджень не було, а на автомобілі «Тойота» були пошкодження лакофарбового покриття на задньому бампері, тому, оглянувши місце ДТП, пошкодження на автомобілях та не вбачаючи порушень ПДР в діях водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_3, було складено протокол на водія автомобіля «Ауді» ОСОБА_2

Крім того, ОСОБА_4 також зазначив, що під час усного спілкування з дружиною ОСОБА_2 - ОСОБА_5, остання йому повідомила, що за кермом був її чоловік - ОСОБА_2 та запитувала, як їм все правильно зробити.

А тому такі пояснення ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Щодо наданих під час апеляційного розгляду пояснень свідка ОСОБА_5, які аналогічні поясненням ОСОБА_2, та в яких вона наполягала на тому, що під час керування автомобілем «Ауді» за кермом перебувала саме вона, а не її чоловік - ОСОБА_2, та, що зіткнення автомобілів «Ауді» та «Тойота» не було, оскільки на їх автомобілі пошкоджень взагалі не має, а на автомобілі «Тойота» були застарілі пошкодження, то суд апеляційної інстанції відноситься до них критично, оскільки вказані пояснення спростовуються вищенаведеними доказами.

Крім того, свідок ОСОБА_5 є дружиною ОСОБА_2, а тому може бути зацікавленою в результатах розгляду справи на його користь.

До того ж, відповідно до висновку №8719 транспортно-трасологічного дослідження від 06.12.2016 року, проведеного судовим експертом Незалежного інституту судових експертиз ОСОБА_7 за заявою водія ОСОБА_3 за копіями адміністративних матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 17.10.2016 року в м. Києві на пр. С. Бандери, 28 за участі автомобілів Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, та Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_1, наявні пошкодження автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, що зафіксовані на наданих фотографіях, відповідають обставинам дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17.10.2016 року, що викладені у протоколі огляду місця пригоди та на схемі до нього, та є підстави технічного характеру вважати, що наявні пошкодження автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, могли утворитися в результаті нанесеного ззаду удару автомобілем AudiQ5, реєстраційний номер НОМЕР_1, на якому при цьому видимих пошкоджень могло й не залишитись.

При цьому, експерт у дослідницькій частині висновку вказав на наявність на задньому бампері автомобіля Тойота пошкоджень у вигляді відшарування (сколів) у декількох місцях лакофарбового покриття та потертостей лакофарбового покриття на зовнішній поверхні заднього бамперу у вигляді відбитку прямокутної форми, у нижній частині якого відслідковуються чотири сліди круглої (пів кола) форми, які могли утворитися внаслідок контактування нижньої частини цифр переднього номерного знаку автомобіля Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_1, а, оскільки швидкості автомобілів були невисокими (приблизно 10 км/год.), внаслідок чого деформуюче зусилля, що виникло під час зіткнення мало невелику величину, на автомобілі Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_1, який міг контактувати переднім номерним знаком, могли й не утворитись видимі пошкодження, але сліди контактування обов'язково повинні були бути, якби не поведінка ОСОБА_2, який не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а взявся їх знищувати.

Доводи апелянта про те, що під час судового розгляду в суді першої інстанції експертне дослідження, яке було проведене за заявою ОСОБА_3 та долучене ним перед засіданням, судом не розглядалось і йому не була надана можливість з ним ознайомитись та задати питання експерту, а також звернутися до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, оскільки висновки наданого дослідження неповні, чим було позбавлено його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, не вказують на наявність підстав для скасування судового рішення, оскільки зазначені права ОСОБА_2 в повній мірі реалізовані в суді апеляційної інстанції шляхом надання письмових запитань експерту ОСОБА_7, який проводив транспортно-трасологічне дослідження №8719 від 06.12.2016 року, та отримання відповідей про дослідження обставин та механізму зіткнення конкретних автомобілів Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, та Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_1, проте будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 не надано, а його твердження про шахрайські дії ОСОБА_3 та отримання пошкоджень його автомобіля раніше та за інших обставин є голослівними.

Таким чином, за встановлених вищенаведених обставин, висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, є правильними і обґрунтованими. Дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Разом із цим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про недотримання працівниками патрульної поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само - відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 038156 від 17 жовтня 2017 року, у цей день о 19 год. 30 хв. по пр. Бандери, 28 в м. Києві ОСОБА_2, керував автомобілем «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України

За приписами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я.

Всупереч наведеному, отримавши незгоду ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу на приладі «Драгер», що зафіксовано у наданому на запит суду відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, останній не запропонував ОСОБА_2 пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров'я і не забезпечив його доставку до такого закладу.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд на стан алкогольного сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, процедура проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, яка чітко регламентована статтею 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, була порушена, на що обґрунтовано вказував і ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, за відсутності в матеріалах справи належних доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

При накладенні на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, враховуючи, що попереднє стягнення було накладено за правилами ст. 36 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 33 цього Кодексу, враховує характер правопорушення, дані про особу ОСОБА_2, ступінь його вини та вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі ст. 36 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.