Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/657/17
Єдиний унікальний № 332/1431/17 Головуючий в 1-й інстанції - Андрюшина Л.А.
Категорія - ст. 130 ч.1 КупАП Доповідач в 2-й інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Як зазначено в постанові, 21.05.2017 року о 03-00 год. на вул. Північне шосе біля ПАТ «Запоріжвогнетрив» м. Запоріжжя, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ21013 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини роту, та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу Drager на місці зупинки, а також, у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Водій від керування транспортним засобом відсторонений, керування ТЗ передано ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що постанова суду є необґрунтованою та такою, що не відповідає матеріалам справи та вимогам закону та прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм.

Суд першої інстанції визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. При цьому, належним чином суд не дослідив докази вини особи: не викликав свідків для допиту, а лише обмежився їх письмовими поясненнями; розгляд справи провів за його відсутності з поважних причин у зв'язку із проходженням лікування, не зважаючи на те, то ним до суду завчасно було подано заяву про відкладення розгляду справи; також суд належним чином не дослідив протокол про адміністративне правопорушення.

Вважає такі порушення процесуальних норм дуже суттєвими, оскільки такий розгляд справи позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП України, а саме: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, не міститься зазначення того, порушення яких саме вимог ПДР він допустив, не зважаючи на те, що відповідна графа прямо передбачена бланком протоколу.

Суд в постанові послався на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, вказано на порушення ним п.2.5 ПДР, що не відповідає дійсності, оскільки такого зазначення протокол не містить.

В протоколі міститься посилання на звужені зіниці, які не реагують на світло - ознаку, яка відповідно до переліку не свідчить про наявність алкогольного сп'яніння, тремтіння рук та запах алкоголю. Як він пояснював в суді першої інстанції, брат, який знаходився зі мною в автомобілі вживав пиво, чим пояснюється наявність запаху алкоголю, а саме по собі тремтіння пальців рук, за відсутності інших ознак, абсолютно природне в стресовій ситуації, викликаній зупинкою автомобіля о третій годині ночі.

Його ніхто не повідомив про можливість оскарження результатів огляду на стан сп'яніння у разі незгоди з ними. Разом з тим, право на оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, яким є огляд на стан сп'яніння, прямо передбачено ст. 267 Кодексу.

Він добровільно пройшов обстеження з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КУ «ОКНД» ЗОР, що свідчить про його бажання пройти обстеження. Лікар, що проводив огляд, був допитаний судом, але через хворобу він не міг взяти участь у судовому засіданні та поставити йому запитання, які вважав за потрібне, оскільки суд проігнорував його заяву про відкладення розгляду справи.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також звертає увагу те, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його у дуже скрутне становище, він не має можливості іншого способу заробітку для існування та забезпечення його родини.

Просить постанову суду скасувати, провадження закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні апелянта та захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є доведеною.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 206100 від 21.05.2017 року, ОСОБА_2, всупереч положень п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився в присутності свідків від проходження мед. огляду для визначення стану сп'яніння у встановленому законом порядку (а.с.3).

Доводи апелянта про розгляд справи за його відсутності є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки згідно постанови суду, ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні, крім того, будучи допитаним в судовому засіданні, свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав, та суду пояснив, що він під час керування автомобілем 21 травня 2010 року не перебував у стані алкогольного сп'яніння, оскільки спиртні напої у цей день не вживав. В салоні його автомобіля знаходився його брат, який вживав пиво. Коли приблизно о 03.00год. його зупинили патрульні поліцейські, під час розмови їм здалося, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння та вони запропонували пройти тест за допомогою приладу Drager, але, оскільки в нього відсутня довіра до поліції, він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, а також відмовився проїхати з поліцейськими для огляду в наркологічний диспансер, оскільки побоювався тиску зі сторони поліцейських на лікарів. Він визнає той факт, що відмовився на вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп'яніння, але одразу ж поїхав самостійно до медичного закладу для проходження огляду. Лікарем КУ «ОКНД» ЗОР було проведено всі необхідні обстеження, взято аналізи та видано на руки висновок №2428 від 21.05.2017 року, складений о 05:45год, згідно якого у нього не виявлено ознак сп'яніння, що підтверджує факт того, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. В подальшому ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, але причини своєї неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, призначеної на 27.07.2017 року, від нього не надходило, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи у його відсутності, враховуючи, що раніше ним були надані пояснення по суті та у його присутності відтворено відеозапис з міста події, який долучений до протоколу.

В зв'язку з цим, суддя апеляційного суду не приймає до уваги довідку № 544, підписану лікарем, про те, що в період з 26.07.2017 року по 28.07.2017 року ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікуванні, оскільки про це він не повідомив суд першої інстанції в установленому законом порядку.

З пояснень свідків ОСОБА_5 (а.с.9) та ОСОБА_6 (а.с.10) вбачається, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного освідчення на стан алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи відповідно до ст. 252 КУпАП наведені вище докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на інші порушення встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд вважає голослівними, так як вони суперечать іншим матеріалам справи.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, зокрема про порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відсутність в протоколі зазначення пункту ПДР, який він порушив, оскільки це не відповідає дійсності: в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с 3) міститься посилання на порушення ним вимог п.2.5 ПДР України, також і інші доводи апелянта не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст. 252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв'язку з чим вірно встановив фактичні обставини справи щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, які б свідчили про незаконність постанови, а тому відповідно і до задоволення скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні порушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.М. Білоконев