ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Колесник С.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 201968 від 14.10.2017 вбачається, що 14.10.2017 року о 15 год. 50 хв. у м. Харкові по вул. Леся Сердюка, 70, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser 200 н.з. АА 8290 РІ в стані алкогольного спяніння за виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, координації рухів. Огляд на стан алкогольного спяніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARHE - 0129 в присутності двох свідків. Результат огляду 1,55 проміле. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9а Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат ОСОБА_2 просили справу закрити у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що протокол складений з чисельними порушеннями норм закону, та обставини справи, викладені у протоколі, не відповідають дійсності.

Зазначили, що 14.10.2017 року ОСОБА_1, в якості пасажира на власному автомобілі ОСОБА_3 ОСОБА_4 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 направлялись до виїзду з м. Харків. Приблизно о 15.40 год. вони зробили вимушену зупинку на автозаправній станцію WOG, що розташована по вул. Леся Сердюка, 70, оскільки ОСОБА_5 зателефонували з дому та повідомили про невідкладні справи, які потребували його присутності. Було вирішено, що ОСОБА_5 залишить ОСОБА_1 в його автомобілі на території автозаправної станції WOG, та користуючись попутним транспортом, зїздить до свого помешкання, після чого повернеться.

ОСОБА_1 пішов до приміщення АЗС, де замовив собі каву і став чекати повернення ОСОБА_5 Згодом до нього підійшли працівники патрульної поліції і попросили предявити документи на автомобіль. ОСОБА_1 виконав вимоги працівників поліці, після чого працівники поліції запропонували йому пройти перевірку на приборі «Драгер».

ОСОБА_1 вказав, що спочатку відмовився від проходження перевірки, оскільки не керував вказаним автомобілем, про що повідомив працівників поліції, але вони стали наполягати та без його дозволу почали оглядати автомобіль, посилаючись на те, що отримали орієнтування на цей автомобіль. Після цього він погодився пройти оглядв закладі МОЗ, але працівники поліції наполягали та він погодився пройти огляд в присутності свідків на приладі «Драгер».

ОСОБА_1 зазначив, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього працівники поліції дійшли помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП оскільки працівники поліції транспортний засіб не зупиняли. ОСОБА_4 того, в матеріалах справи відсутня інформація про причину зупинки транспортного засобу чи перевірки власника транспортного засобу. В той час коли під'їхав патруль поліції, транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, тобто водієм не являвся.

Посилаючись на п.п. 6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», п. 1.10 ПДР України, вказали, що виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає саме в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Норма зазначеної статті імперативна та розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідальність за знаходження біля автомобілю, або в непрацюючому автомобілі, навіть у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, законодавством не встановлена.

Особи ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які вказані в якості свідків у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 201986 не бачили, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем. Відповідно до наданих ними пояснень, що були заповнені працівником поліції зі слів та які міститься в матеріалах справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були залучені в якості свідків при оформленні протоколу та засвідчили, що зі згоди ОСОБА_1 пройшов огляд у встановленому законом порядку з використанням приладу «Драгер», що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом адміністративного протоколу, а також те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі.

ОСОБА_1 також вказав, що викликає сумніви достовірність пояснень свідків, оскільки вони були складені працівниками поліції.

Також зазначили, що матеріали справи містять пояснення ОСОБА_7 молодшого спеціаліста автозаправної станції WOG, що розташована по вулиці по вул. Леся Сердюка, 70. Інформація, що міститься в поясненні ОСОБА_7 не відповідає дійсності. Зі свого робочого місця він не міг бачити, хто саме керував автомобілем, він просто бачив, як автомобіль зупинився біля колонки № 2, а згодом, на прохання працівників поліції він підписав пояснення, стосовно ОСОБА_1 в якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного спяніння. Але у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 201986 у відношенні ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_7 як свідка не зазначено.

На момент складання протоколу о 17 год. на місце події повернувся ОСОБА_5, яким власноруч була написана розписка про зобовязання доставки автомобіля, що міститься в матеріалах справи, але його пояснення, що автомобіль у той день був під його керуванням не були взяті до уваги інспектором патрульної поліції.

На думку ОСОБА_1 та адвоката, вказаний протокол не відображає всі обставини справи та не відповідає вимогам ст. 266 КпАП України, положенням Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 р. «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», Спільного наказу №1452/753 МВС та МОЗ України від 9.11.2015р. «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», Наказу МВС України №33 від 01.03.2010 яким затверджений вичерпний перелік технічних засобів для проведення огляду водіїв з метою виявлення стану алкогольного спяніння.

Порядок перевірки водіїв на стан сп'яніння передбачений ст.266 КпАП, п.1.6. Наказу №1452/735, п. 3 Постанови КМУ №1103. Огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейськім на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом у присутності двох свідків. Перед проведенням огляду поліцейській інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Вважали ці обставини такими, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, визначені статтею 247 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5, у судовому засіданні пояснив, що 14.10.2017 він, керуючи, автомобілем ОСОБА_3 був вимушений зупинитись на заправці, після чого покинув заправку, а ОСОБА_1 разом з автомобілем залишились чекати ОСОБА_5 на АЗС. Повернувшись приблизно о 17-00 год. побачив, що патрульні складають протокол на ОСОБА_1 Заяви ОСОБА_5, що саме він керував автомобілем працівниками поліції були проігноровані.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 14.10.2017 він працював на АЗС в денну зміну, знаходився на робочому місці. На АЗС заїхала машина ОСОБА_3, щоб здійснити заправку. Він вставив пістолет в бак і пішов до іншої колонки, коли машина заправилась, він витягнув пістолет і закрив бак. Хто керував цією машиною він не бачив. Після якогось часу до ОСОБА_7 підійшов інспектор поліції і попросив підписати якийсь документ, на що ОСОБА_7 відповів, що не бачив хто саме виходив з автомобіля. Пояснення підписав не читаючи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2, допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП). У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia»,- заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 201968 від 14.10.2017 вбачається, що 14.10.2017 року о 15 год. 50 хв. у м. Харкові по вул. Леся Сердюка, 70, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser 200 н.з. АА 8290 РІ в стані алкогольного спяніння за виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, координації рухів. Огляд на стан алкогольного спяніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARHE - 0129 в присутності двох свідків. Результат огляду 1,55 проміле. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 матеріали справи містять ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківку Драгер Алкотест 6820, проте матеріали справи не містять даних, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Land Cruiser 200 н.з. АА 8290 РІ.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

З пояснень свідка ОСОБА_7 від 14.10.2017 вбачається, що 14.10.2017 року близько 15:50 год. ОСОБА_7, знаходячись на своєму робочому місті, помітив як до заправної колонки №2 підїхав автомобіль Toyota Land Cruiser 200, н.з. АА8290РІ, в салоні якого знаходився лише водій, як пізніше було встановлено поліцейськими, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного спяніння (а.с. 6).

Проте, у вищевказаних поясненнях свідок зазначає, що «помітив, як до заправної колонки №2 підїхав автомобіль Toyota Land Cruiser 200, н.з. АА8290РІ», однак факт знаходження ОСОБА_1 за кермом був встановлений працівниками поліції.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 також зазначив, що не бачив хто керував автомобілем ОСОБА_3, який підїхав до заправки.

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були залучені в якості свідків при оформленні протоколу та засвідчили, що зі згоди ОСОБА_1 пройшов огляд у встановленому законом порядку з використанням приладу «Драгер», що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом адміністративного протоколу, а також те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі.

Отже, в своїх поясненнях свідки не зазначили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Натомість, допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 стверджує, що саме він керував автомобілем Toyota Land Cruiser 200, н.з. АА8290РІ.

Органом, уповноваженим на складення протоколу про адміністративне правопорушення, до матеріалах справи не надано будь яких відомостей, які достовірно підтверджували факт саме керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом. Запити, які направлялись судом до УПП у м. Харків, для витребування відеозапису з місця скоєння адміністративного правопорушення не виконані, на час розгляду справи вказаний запис наданий не був.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зупиняв його під час керування транспортним засобом і не міг бачити факту керування автомобілем саме ОСОБА_1

Всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 69 Конституції України, трактуються на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284, ч.1 ст. 130 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги до Київського районного суду м. Харкова.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.А. Колесник