Номер провадження: 33/785/1347/17
Номер справи місцевого суду: 521/8278/17
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - адвоката Прокопішиної К.В., розглянувши її апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2017 року відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, одруженого, має вищу освіту, працюючого о/у відділу боротьби з торгівлею людьми УБЗПТЛ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду, наказом начальника ГУНП в Одеській області від 15.11.2016 року №1444 о/с дек, ОСОБА_2 наданий доступ до державної таємниці з найвищим грифом секретності «Цілком таємно».

08.09.2016 року ОСОБА_2 завів оперативну-розшукову справу без грифу обмеження доступу №001801 «Розшук», після чого помістив її до своєї спецвалізи №5.

06.04.2017 року ОСОБА_2 отримав секретний документ (вхід. реєстр. №158т), про що розписався у журналі обліку вхідних секретних документів (№53т від 05.01.2017року) і також помістив його до своєї спецвалізи №5, чим порушив вимоги абз. 16 п. 116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», який затверджений Постановою Кабміну України від 18.12.2013р. №939, тобто допустив зберігання секретного і несекретних документів.

14.04.2017 року ОСОБА_2, отримавши спецвалізу №5, прибув до свого кабінету та поклав у верхню шухляду свого стола секретний документ (вхід. реєстр. №158т), після чого покинув службове приміщення, чим порушив вимоги абз. 15 п. 116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», який затверджений Постановою Кабміну України від 18.12.2013 року №939, тобто не забезпечив зберігання секретного документу (вхід. реєстр. №158т) у робочій папці, (спецпортфелі, спецвалізі), металевій шафі чи сейфі, створивши передумови до витоку секретної інформації та загрозу до втрати матеріальних носіїв секретної інформації, не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 - адвокат Прокопішина К.В. зазначила, що постанова суду прийнята з порушенням норм КУпАП, мотивуючи свої вимоги наступним:

1) суд 1-ої інстанції не встановив, коли саме ОСОБА_2 вчинив правопорушення, 06.04.2017 року чи 14.04.2017 року;

2) суд не визначив ступінь секретності, не встановив та не надав оцінки тій обставині, чи не були несекретні матеріали, які він зберігав додатком до секретного документу;

3) окрім того, головуючий у суді першої інстанції не має спецдопуску до секретних матеріалів, тому лише формально виклав у постанові зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не з'ясувавши обставин, які мають істотне значення для прийняття рішення у справі;

4) суд не з'ясував, чи є обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність і прийняв постанову за його відсутності, хоча він просив про відкладення судового розгляду у зв'язку з хворобою;

За таких обставин, захисник ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та повернути справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника- адвоката Прокопішину К.В., які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на подачу апеляційної скарги поновлений постановою апеляційного суду від 10.08.2017 року, тому вона підлягає розгляду по суті.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення №33 від 25.05.2017 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.04.2017 року, 05.05.2017 року;

-витягом з наказу від 15.11.2016 року про призначення ОСОБА_2 на посаду;

-посадовою інструкцією ОСОБА_2 від 23.12.2016 року;

-зобов'язаннями громадянина України у зв'язку з допуском до державної таємниці від 27.10.2008 року;

-висновком службового розслідування від 22.05.2017 року.

Відповідно до диспозиції п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, адміністративна відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю настає у разі невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

З доказів, наведених вище, беззаперечно випливає, що ОСОБА_2 не дотримався «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», який затверджений Постановою Кабміну України від 18.12.2013 року №939.

Об'єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував його дії за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, як невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є надуманими і безпідставними, оскільки об'єктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, у апеляційного суду підстав немає.

Довід апеляційної скарги про те, що судом 1-ї інстанції прийнято постанову за відсутності правопорушника, апеляційний суд не враховує, адже у першому судовому засіданні ОСОБА_2 приймав участь і надав суду свої пояснення.

До того ж, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 та його представник не надали жодного доказу на підтвердження своїх доводів і на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що її фактичні обставини встановлені суддею суду першої інстанції правильно, а вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП доведена доказами, які є належними та допустимими.

Відповідно до приписів ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції зазначив, що враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини іправильно застосував стягнення у вигляді штрафу.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2, суд першої інстанції не встановив.

У відповідності до приписів п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, - немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 33-36, 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Прокопішиної К.В. в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2017 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца