Справа № 359/3499/17 Головуючий у І інстанції Криворучко І. В.
Провадження № 33/780/753/17 Доповідач у 2 інстанції Дрига
Категорія 147 31.08.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Дриги А.М., за участю правопорушника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з постанови суду, 18.04.2017 року о 02 год. 55 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях, 63, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, за допомогою алкотестеру «Drager», відповідно до якого проба позитивна і становить 1,79 ‰. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9 «а» ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1, в якій він просить поновити строки на оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2017 року, постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є незаконною. Зазначає, що справу розглянуто без його участі, чим позбавлено його можливості подати пояснення в судовому засіданні. Також зазначає, що був вимушений сісти за кермо в стані алкогольного сп'яніння, оскільки в його сина різко погіршився стан здоров'я.

Заслухавши пояснення правопорушника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Враховуючи те, що доказів повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять, тому строк на оскарження зазначеної постанови суду вважається не пропущеним.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону при прийнятті рішення щодо ОСОБА_1 судом дотримані в повному обсязі.

Висновок суду про визнання винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 164363 від 18.04.2017 року, який за змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які показали, що були присутні в якості свідків при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу алкотестер «Драгер» , результат тесту 1, 79 ‰.

- роздруківками тесту «Драгер» № 6820, показники якого 1, 79‰., які містять підпис правопорушника ОСОБА_1

- актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно чинного законодавства огляд водія (іншої особи) з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів проводиться працівником поліції в присутності двох понятих (не можуть бути залучені як свідки працівники поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви). При цьому працівник поліції має одержати згоду особи на її огляд для встановлення стану сп'яніння з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів.

Якщо водій не погоджується на проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу для встановлення стану алкогольного сп'яніння або не погоджується з результатами огляду працівником поліції з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою тесту «Драгер» добровільно в присутності двох свідків, результат тесту показав 1, 79 ‰.

Виходячи з наведеного, працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 належно виконав покладені на нього обов'язки щодо повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції розглянуто справу без його участі, є слушними. Проте, порушене право ОСОБА_1 було відновлено під час апеляційного розгляду, надана можливість давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП визнав, про що засвідчив в протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він був вимушений сісти за кермо в стані алкогольного сп'яніння, оскільки в його сина різко погіршився стан здоров'я, є вагомими, проте не впливають на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення та вид призначеного судом стягнення.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, та врахувавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь небезпеки для суспільства даного виду правопорушення, та призначив правопорушнику стягнення в межах санкції визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, підстав для скасування вказаної постанови апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига