Справа №576/1366/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Мазур С. А.
Номер провадження 33/788/442/17 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) справу про адміністративне правопорушення № 576/1366/17 за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить закрити провадження у справі на підставі ст.18 КУпАП, оскільки він керував автомобілем у стані крайньої необхідності з метою надання швидкої медичної допомоги його знайомому. Також зазначає, що в протоколі одночасно вказано про те, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та відмовився від огляду, при цьому вказано про порушення ним саме п.2.9а, а не п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17.10.2017 ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді 18.07.2017 о 02 год. 20 хв. по вул. Мурашка в с. Баничі Глухівського району Сумської області ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, згідно показників приладу газоаналізатору «Алкотест 6810 Драгер» показник склав 1,680/00, від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху.

Вислухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність в його діях складу правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.285 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ч.2 ст.294 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 участі у розгляді справи в суді першої інстанції не приймав, копію постанови судді від 17.10.2017 отримав поштовим відправленням лише 28.10.2017, внаслідок чого об'єктивно не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на це рішення судді, тому строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 522450 від 18.07.2017 та постанови судді, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за те, що він в порушення вимог п.2.9а ПДР України керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а також відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи заперечив та пояснив, що дійсно керував транспортним засобом після вживання спиртного, але знаходився у стані крайньої необхідності і за кермо автомобіля сів вимушено, оскільки необхідно було доставити до лікарні знайомого, якому стало зле і який втратив свідомість, або ж привезти до нього додому лікаря, так як швидку допомогу не вдавалося викликати.

Суддя суду першої інстанції не погодився з вказаними вище показаннями ОСОБА_3 і з його позицією захисту, вказавши у своїй постанові, що «в матеріалах справи не надійшло свого підтвердження, що ОСОБА_3 діяв в стані крайньої необхідності, належних та допустимих доказів останній не надав, хоча суд надавав достатньо часу для подання останньому доказів», та на підтвердження вини останнього у вчиненні правопорушення навела такі докази як протокол про адміністративне правопорушення, роздруківка показника приладу газоаналізатору «Алкотест 6810 Драгер», який склав 1,680/00, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Разом з тим, такі висновки судді суду першої інстанції є необґрунтованими, належним чином не вмотивованими та не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, у відповідності до вимог ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснив, що вночі 18.07.2017 йому зателефонував ОСОБА_6 та попросив приїхати і відвести до лікарні їх спільного знайомого ОСОБА_7, у якого стався «приступ», оскільки викликаний автомобіль швидкої медичної допомоги довго приїжджав, а останній перебував у дуже поганому стані. Незважаючи на те, що напередодні вживав спиртне, але з метою врятування життя людини він одразу ж поїхав на власному автомобілі до будинку, біля якого на дорозі лежав ОСОБА_7 Поряд знаходилося багато людей. Після його приїзду було прийнято рішення не везти ОСОБА_7 до лікарні, оскільки це могло йому зашкодити, а щоб він з метою якомога найшвидшого надання медичної допомоги привіз лікаря. Від'їхавши близько ста метрів від будинку його зупинили працівники поліції та запропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що він погодився та у присутності свідків продув газоаналізатор. При цьому, він пояснював працівникам поліції, що керував автомобілем вимушено, в стані крайньої необхідності, викликаним необхідністю врятування життя людини, в чому вони могли особисто впевнитися проїхавши до місця події. Крім того, він просив самих поліцейських надати якусь допомогу, на що вони відповіли відмовою.

Вказані вище показання об'єктивно узгоджуються як з письмовими поясненнями самого ОСОБА_3, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення, так і з показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, які в апеляційному суді пояснили, що вночі 18.07.2017 ОСОБА_7 стало зле. Оскілки швидка медична допомога, яку вони неодноразово викликали не їхала, то було прийнято рішення зателефонувати ОСОБА_3, щоб останній відвіз ОСОБА_7 до лікарні. Коли ОСОБА_3 приїхав, то вирішили привезти лікаря, оскільки ОСОБА_7 знаходився у дуже поганому стані і його транспортування у автомобілі до лікарні могло б тільки погіршити його становище. Коли ж ОСОБА_3 поїхав за лікарем, то майже одразу був зупинений працівниками поліції, які почали проводити відносно нього огляд на стан сп'яніння та склали відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, вони казали працівникам поліції про необхідність надання ОСОБА_7 невідкладної медичної допомоги, на що останні ніяк не реагували.

Допитані під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, також підтвердили зазначені вище обставини, пояснивши, що вночі 18.07.2017 їх батьку ОСОБА_7 стало дуже погано, у зв'язку з чим була викликана швидка медична допомога, яка тривалий час не їхала, а тому ОСОБА_6 подзвонив ОСОБА_3, щоб той приїхав та відвіз ОСОБА_7 до лікарні. Вже після приїзду ОСОБА_3 було прийнято рішення про необхідність доставки лікаря.

Свідок ОСОБА_11 в апеляційному суді пояснив, що є працівником поліції і 18.07.2017 склав у відношенні ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, незважаючи на те, що водій вказував на необхідність рятувати життя людини. Коли складав протокол, то бачив як приїхала швидка допомога, а тому у ОСОБА_3 необхідності керувати автомобілем не було.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, а згідно ч.2 цієї норми КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Таким чином, враховуючи усі обставини справи, характер і направленість дій водія, ситуацію, яка об'єктивно склалася 18.07.2017 о 02 год. 20 хв., апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом та іншим законодавством України, що встановлюють відповідальність за порушення правил дорожнього руху, але вчинена в стані крайньої необхідності.

При цьому, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 діяв у стані крайньої необхідності, тобто до зупинки його працівниками поліції намагався усунути небезпеку, яка реально загрожувала життю і здоров'ю людини, в даному конкретному випадку - громадянину України ОСОБА_7, оскільки ця небезпека за вказаних вище обставин не могла бути усунута іншими засобами, а спричинена діями ОСОБА_3 шкода єдиному порядку дорожнього руху на всій території України у виді керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння є менш значною, ніж шкода, яку він намагався відвернути.

У зв'язку з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що від діяв у стані крайньої необхідності є обґрунтованими і заслуговують на увагу, оскільки знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, тому підлягають задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано про керування ним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та одночасно і про відмову від огляду, то вони не заслуговують на увагу, оскільки зроблений працівником поліції запис засвідчив лише факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду в медичному закладі та жодним чином не впливав на правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП і порушення п.2.9а ПДР України.

На підставі викладеного, постанову судді суду першої інстанції щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому це судове рішення на підставі ст.18 і п.1 ст.247 КУпАП підлягає скасуванню у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.284 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_3 скасувати через неправильне застосування норми матеріального права, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.