АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/782/17 Головуючий у І-й інстанції - Кондус Л.А.
Справа № 195/1034/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає АДРЕСА_1, зареєстрований АДРЕСА_2,

визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накладене на нього адміністративне стягнення: за ч.1 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700 грн.; за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн.; на підставі ст. 36 КУпАП остаточно накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 04 липня 2017 року головним спеціалістом Третього відділу (Центральний регіон) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції ОСОБА_2 було складено відносно ОСОБА_1 протоколи № 43-03/44, № 43-03/45 про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Томаківським районним судом Дніпропетровської області справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі вказаних протоколів, а саме адміністративна справа за № 195/1034/17 (3/195/370/17) за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та адміністративна справа за № 195/71035/17 (3/195/371/17) за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, були об'єднані в одному провадженні.

У межах розгляду справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що 31.03.2017 на засіданні 21-ї сесії Томаківської селищної ради VII скликання Томаківського району Дніпропетровської області, під час розгляду питання «Про передачу земельної ділянки в оренду ПСП «Агрофірма «Перше травня», депутат Томаківської селищної ради VII скликання ОСОБА_1 не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, пов'язаного з тим, що керівником вказаного підприємства є ОСОБА_3, а підписантами - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є близькими особами депутата ОСОБА_1 - його батьками, чим порушив вимоги, встановлені пунктами 1 та 2 частини першої статті 28 Закону та статтею 591 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, під час вказаного засідання було розглянуте питання «Про передачу земельної ділянки в оренду ПСП «Агрофірма «Перше травня» та за результатами голосування було прийнято рішення щодо передачі в оренду землі вказаній агрофірмі, а сам ОСОБА_1 під час голосування, проголосував за прийняття відповідного рішення, публічно не оголосивши про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим допустив прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки згідно матеріалам провадження в його діях не вбачається складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Зазначає, що своєї вини у вчиненому не визнав, а протоколи підписав лише у підтвердження факту неповідомлення про наявність у нього реального конфлікту інтересів, оскільки вважав, що будь-якого майнового чи немайнового інтересу, в тому числі зумовленого особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами при розгляді вказаного питання у нього не було, а також схвально голосував тому, що вважав, що не існувало суперечності між його приватним інтересом та представницькими повноваженнями як депутата Томаківської селищної ради, що могла б вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, на момент прийняття рішення він керувався не особистою зацікавленістю, а виконував повноваження депутата Томаківської селищної ради, та його голос при вирішенні даного питання не був вирішальним, а тому реальний конфлікт інтересів у даному випадку був відсутнім.

Зазначає, що в протоколах про адміністративні правопорушення від 04.07.2017 року та в матеріалах справи не зазначено, у чому саме полягала дійсна, реальна суперечність між його приватним інтересом та представницькими повноваженнями. Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови не було взято до уваги, що на земельній ділянці, щодо якої було прийняте рішення, розміщуються об'єкти нерухомого майна, а саме комплекс автогаражів, нежитлова будівля та ангар, належні ПСП «Агрофірма «Перше травня» з 2001 року та 2003 року, а сама дана ділянка з 2002 року перебуває у користуванні тої самої агрофірми згідно Договору оренди земельної ділянки б/н від 12.12.2002 року, а тому прийняте рішення малу суто формальний характер.

Вказує, що як при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, так і при розгляді їх в суді першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права, а законні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності були відсутні.

Вислухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, та захисників, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність; дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1, будучи депутатом Томаківської селищної ради VII скликання, на засіданні сесії вказаної селищної ради, що мало місце 31.03.2017 року, під час розгляду питання «Про передачу земельної ділянки в оренду ПСП «Агрофірма «Перше травня», не повідомив про наявність конфлікту інтересів, пов'язаного з тим, що керівником вказаного підприємства є ОСОБА_3, а підписантами - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є для нього близькими особами - його батьками, та взяв участь у голосуванні з цього питання, віддавши свій голос за прийняття вказаного рішення.

Разом з тим, з висновком суду першої інстанції про наявність у вказаних діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не можна погодитись.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів

Таким чином, обов'язковою ознакою складу кожного із вищезазначених адміністративних правопорушень є наявність реального конфлікту інтересів, під яким згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" належить розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Беручи до уваги визначення поняття «реальний конфлікт інтересів», згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом, можна констатувати, що голосування окремою особою само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом. Те саме стосується й осіб, які здійснюють представницькі повноваження.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Разом з тим, як посадовою особою, що склала відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, так і судом першої інстанції не було встановлено, в чому саме полягає суперечність між його приватнім інтересом, пов'язаним з належністю ПСП «Агрофірма «Перше травня» його близьким родичам, та представницьким інтересом. Зокрема не було встановлено, що існували варіанти розпорядження відповідною земельною ділянкою, альтернативні переданню її в оренду вказаному підприємству, більш сприятливі для територіальної громади, яку представляв депутат ОСОБА_1, і що останній мав можливість обирати із декількох можливих варіантів та підтримати той, що відповідає приватним інтересам його родини, замість того, що є більш сприятливим для територіальної громади.

Крім того, матеріалами справи не спростовуються доводи сторони захисту про те, що на земельній ділянці, щодо якої приймалося вказане рішення, розташовані об'єкти нерухомого майна, належні ПСП «Агрофірма «Перше травня», та вона з 2002 р. перебуває у користуванні вказаного підприємства на умовах оренди, а дане рішення фактично стосувалося лише укладання нового договору оренди на більш сприятливих для орендодавця умовах, а отже у даному випадку приватний та представницький інтереси депутата ОСОБА_1 співпадали, а альтернативне рішення з вказаного питання було відсутнє.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що доведеним поза розумним сумнівом у даній справі про адміністративне правопорушення можуть вважатися лише факт наявність у депутата ОСОБА_1 представницьких повноважень на прийняття рішення, та факт існування у нього приватного інтересу у тій самій сфері, що у сукупності може свідчити про наявність в нього лише потенційного конфлікту інтересів у розумінні ст. 1 Закону Країни "Про запобігання корупції".

У той же час наявність факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями, а також наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість голосування депутата ОСОБА_1, не є доведеними, що виключає можливість кваліфікації його дій за ч. 1 ст.172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з доводами апеляційної скарги, вважає, що у зв'язку з вищенаведеним оскаржувана постанова суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належить закрити з підстави, передбаченої п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А. А. Мазниця