ПОСТАНОВА

Іменем України

20.09.2017 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянув матеріали, які надійшли від поліцейської роти №2 БУПП в м.Вінниця, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, працівника ПЧ-9, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Жмеринському міськрайонному суду надійшли дані матеріали стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознакою того, що він передав керування транспортним засобом "Viper-R3", без державного номерного знаку, в с.Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, водію ОСОБА_2, який по вул. Леніна в с.Станіславчик Жмеринського району Вінницької області керував даним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення, пояснивши, що не був заздалегідь обізнаний із тим, що ОСОБА_3., якому він передав керування своїм скутером, перебував у стані алкогольного сп'яніння

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 (г) ПДР, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

За змістом роз'яснень, що містяться у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані алкогольного сп'яніння повинна складатись з того, що особа яка передає керування транспортним засобом повинна знати, що передає керування особі, яка знаходиться в стані алкогольного спяніння.

Таким чином, аналізуючи зазначені положення закону, для настання відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за передачу керування особі, що перебуває у стані спяніння, необхідною є наявність таких обставин: по-перше, особа, якій передано керування автомобілем, перебуває у стані спяніння, і це є явним, очевидним. По-друге, власнику автомобіля достовірно відомо, що він передає керування особі, яка перебуває у стані спяніння, однак незважаючи на цю обставину, відбувається передача керування транспортним засобом.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України", п.65), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161, Series A заява № 25).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, він не був обізнаний із тим, що ОСОБА_2, якому ним було передано керування його скутером "Viper-R3", перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Окрім того, матеріали адміністративної справи не містять документального підтвердження факту перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння, оскільки наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення від 29.07.2017 року за ознаками відмови останнього від проходження огляду на стан сп'яніння, не підтверджує його перебування у такому стані.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені у протоколі, а саме, факт перебування у стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, якому ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом, та об'єктивна обізнаність у цьому самого ОСОБА_1, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим провадження в справі підлягає закриттю, оскільки склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях останнього не підтверджений належними та допустими доказами.

Враховуючи викладене, керуючись ст.221, п.1 ст.247, ст.252, 280, 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.