А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16.11.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2017 року.

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 10 200 грн. та позбавлення прав керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 320 грн. 00 коп. судового збору.

За постановою суду ОСОБА_1. визнаний винним у тому, що він 10.06.2016 о 23 год. 05 хв. В с. Керецькі, Свалявського району, керував автомобілем марки «Рено», реєстраційний номер Чеської Республіки 4U8-0749, в стані алкогольного спяніння, від підпису в протоколі та дачі пояснення відмовився в присутності двох свідків.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 453659 від 10.06.2016 , висновком від 10.06.2016 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає постанову суду незаконню, необґрунтованою, що висновки викладені в ній не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Пояснює, що був зупинений працівниками поліції, оскільки не горіла підсвітка фар, на вимогу поліцейських він надав документи для складання протоколу, як йому про це повідомили, після чого усунув несправність з підсвіткою. В наступному працівники поліції почали запитувати його чи не перебуває він у стані спяніння, однак, проходити відповідний огляд у встановленому законом порядку не пропонували. У його присутності протокол не складався і жодних свідків не було, окрім дружини, яка була пасажиром його авто. Стверджує, що доказів про перебування його у стані спяніння у матеріалах справи немає, а запис у протоколі про це не відповідає дійсності і не може бути належним доказом, який підтверджує факт перебування у стані спяніння. Крім того, звертає увагу, що суд наклав стягнення з порушенням строків, визначених ст. 38 КУпАП.

Апелянт також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин. Пояснює, що про наявність протоколу не знав, про розгляд справи суд його не повідомив. Копію постанови щодо себе отримав лише 07.10.2017, після чого вжив заходів для її оскарження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які просили поновити строк апеляційного оскарження, як пропущений з поважних причин, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що про розгляд справи суд ОСОБА_1 належним чином не повідомив, а копію оскаржуваної постанови від 18.09.2017 надіслав йому за невірною адресою. Лише 03.10.2017 суд направив ОСОБА_1 копію постанови за правильною адресою. Дану постанову ОСОБА_1 отримав 05.10.2017, що підтверджується інформацією про відстеження поштового відправлення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 13.10.2017, тобто в межах десяти денного строку.

З наведених підстав апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про поважність причин строку оскарження та поновлює йому строк апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, вищевказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були і висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Як передбачено п. 4 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015, № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп'яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 11 цієї Інструкції передбачено, що оформлення матеріалів огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Зі справи убачається, що інспектором поліції Акт огляду на стан спяніння ОСОБА_1 не складався, його копія йому не вручалась, на долученій до протоколу роздруківці із результатами огляду з використанням спеціального технічного засобу нічого не видно, на ній видимі рукописні написи про прізвище особи, яка проводила огляд та освідуваної особи, однак результатів щодо проведеного огляду немає, не вказано час коли був проведений такий огляд, технічні характеристик приладу, дата останньої повірки та інше. У справі відсутні пояснення свідків та особи щодо якої складено протокол, відсутні відомості на якій підставі ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та які ознаки алкогольного спяніння були виявлені інспектором поліції, що слугували підставою для проведення огляду на стан алкогольного спяніння. Окрім цього, наявні в протоколі підписи повністю відрізняються від дійсного підпису ОСОБА_1 , а відтак його доводи з цього приводу заслуговують на увагу та є обгрунтованими.

Окрім цього з матеріалів справи не вбачається, що після виявлення у ОСОБА_1 алкогольного спяніння його було відсторонено від керування транспортним засобом, у нього не вилучалось водійське посвідчення.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд першої інстанції не тільки не дотримав вимог ст. 245 та ст. 280 КУпАП щодо з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення після надходження його до суду, відразу був судом повернутий для його дооформлення через відсутність усіх зібраних доказів ( постанова суду від 14.07.2016 а.с. 5), не перевірив чи були усунуті недоліки протоколу та чи достатньо доказів для визання особи винною, а й допустив порушення вимог ст. 268 КУпАП, тобто розглянув справу без участі особи, яка притягається до відповідальності, не маючи достовірних відомостей про її сповіщення про місце і час розгляду справи, а також допустив порушення застосування норм матеріального права, оскільки наклав на особу стягнення поза межами строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. Згідно протоколу, подія правопорушення - 10 червня 2016 року, суд наклав стягнення своєю постановою 18 вересня 2017 року, тобто всупереч ст. 38 КУпАП, відповідно до якої стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З урахуванням викладеного, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не здобуто, тому постанова суду першої інстанції як необгрунтована підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2017 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відcутністю складу правопорушення.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя