АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДМІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 та його апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Як вбачається з постанови суду та протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_3 28.12.2016 о 04 год. 00 хв. керував ТЗ «SUBARU Forester», д.н.з. НОМЕР_1, по просп. Ватутіна, 2-Г в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не вибав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дорожній відбійник, що призвело до пошкодження ТЗ, завдання матеріальних збитків, та порушення вимог п. 12.1 ПДР.

Крім того, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, в даній ситуації керувала ТЗ «SUBARU Forester», д.н.з. НОМЕР_1 згідно проведеного огляду за допомогою алкотестеру «Drager», у присутності двох свідків, в стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

Не погодившись із постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, вважаючи її необґрунтованою, та такою, що суперечить фактичним обставинам справи, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, на обґрунтування чого зазначає наступне.

На обґрунтування пропущеного строку апеляційного оскарження апелянт вказує, що судом першої інстанції не було його належним чином повідомлено про місце та час розгляду його справи. Так, в матеріалах справи містяться сформована судова повістка без інформації щодо її отримання або, хоча б надіслання ОСОБА_3 Крім того, в справі міститься заяв (а.с.8) про отримання повістки в електронній формі, складеної від імені ОСОБА_3 невідомою собою без його підпису та без штампу реєстрації такої заяви як вхідної кореспонденції суду, однак вказана заява ним не подавалася. Більш того, ніяких SMS повідомлень, ОСОБА_3 не отримував. Про факт розгляду справи та винесення постанови ОСОБА_3 дізнався 04.04.2017 року, отримавши повідомлення від Управління патрульної поліції в м. Києві про необхідність здати водійське посвідчення у зв'язку з позбавленням його права керування автомобілем на підставі постанови суду, після чого, 11 квітня 2017 року ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи та безпосередньо з оскаржуваною постановою.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що вказане ДТП сталось за поганих погодних умов та стану дорожнього покриття, за яких праві переднє та заднє колеса його автомобіля потрапили в яму внаслідок чого, автомобіль втратив керованість, його розвернуло на слизькій дорозі та автомобіль вдарився об відбійник. Таким чином, вказане ДТП сталося за участю лише одного учасника, а відповідно пояснення іншого учасника ДТП, на що посилався суд першої інстанції, існувати не можуть, тому такий доказ в адміністративній справі є неможливим.

Щодо правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП апелянт також не погоджується, оскільки вважає, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проведено не справним приладом, а саме Alkotest 6820, бо цей прилад є не сертифікованим та не входить до офіційно затвердженого переліку дозволених для використання пристроїв для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного спяніння.

Апелянт також зазначає, що на вимогу, про надання сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку вимірювальної техніки йому було відмовлено, що на його думку, вже само по собі ставить під сумнів справність приладу, яким проведено тест на стан сп'яніння.

На цих підставах апелянт просить постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати у повному обсязі та постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, передбачені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе його поновити, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, при винесенні постанови від 21 лютого 2017 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив усіх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_3 до відповідальності, не дослідивши не тільки його пояснення, які він не мав можливості надати, через неналежне повідомлення про день та час розгляду його справи, а й тих доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Притягуючи ОСОБА_3 до відповідальності за ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя виходив з тих доказів, що вказані в протоколах про адміністративні правопорушення, схемі місця ДТП, що складена за місцем пригоди, письмових пояснень іншого учасника ДТП, відомостей, що вказані у тесті на алкоголь, який був проведеним технічним пристроєм Alcotest6820 та письмових пояснень свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6, при цьому не давши їм належну та об'єктивну оцінку.

Так, як доказ судом прийнято відомості, що містяться у письмових поясненнях іншого учасника ДТП, які кореспондуються з даними, що містяться у схемі ДТП. Вказаний доказ не може бути належним доказом по справі, оскільки вказане ДТП за своєю суттю, викладеною в протоколі полягає в тому що ОСОБА_3 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дорожній відбійник, що призвело до пошкодження ТЗ. Більше того, на схемі ДТП, складеній співробітниками поліції, чітко зазначено лише одного учасника.

Таким чином, є очевидним, що вказане ДТП сталось за участю лише одного учасника дорожнього руху, тому пояснення іншого учасника ДТП існувати не можуть, а відповідно такий доказ є неможливий.

Крім того, як доказ судом прийнято письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6 від 28.12.2016 року щодо обставин події, які кореспондуються з даними протоколу в частині часу та місця її настання, однак вказані покази свідків не можуть бути належними доказами по справі, оскільки, матеріали справи взагалі не містять пояснень свідка ОСОБА_4.

Крім того, як доказ судом прийнято відомості, щомістяться у тесті на алкоголь «Drager» стосовно ОСОБА_3, з якого слідує, що результат тесту - 1,41 %, що підтверджуєалкогольного сп'яніння, при цьому,не прийняв до уваги, що вказаний тест проведено пристроєм Alcotest 6820, який відсутній у офіційно затвердженому переліку технічних засобів, які використовуються для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

До того ж, у роздруківці чеку про здійснення тесту, вказана температура +11,00 , хоча температура в період з 02 до 05 години ранку 28 грудня становила від +30 до +10.

Наведене викликає істотні сумніви у придатності використаного алкотестеру та можливості взагалі скористатися отриманими від нього результатами замірів.

Таким чином, як встановлено в апеляційному засіданні, тест було проведено без пред'явлення обов'язкових документів - сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та вимірювальнимо пристроєм (Alcotest 6820), який відсутній у визначеному переліку спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння, що затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 № 33.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП із закриттям провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 рок, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3, визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік- скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справи № 33/796/1269/2017

Категорія: ст. 124 ч.1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Бірса О.В.