Справа № 462/2168/17 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 33/783/920/17 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 12 липня 2017 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень та накладено адміністративні стягнення за ст.124 КУпАП - 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн. в дохід держави, за ч.4 ст.130 КУпАП - 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП ОСОБА_2 визначено стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 320 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2, 14 травня 2017 року, близько 19 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Шкода Октавія, номерний знак НОМЕР_2, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Також ОСОБА_2, о 20:05 хв. у м.Львові по вул.Виговського, 100 після ДТП з його участю, вживав алкогольні напої, чим порушив п.2.10є Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд розглянув справу поверхнево. Має місце неповнота судового розгляду і як наслідок - невідповідність висновків суду, наведених в постанові, фактичним обставинам справи. Також, суд не взяв до уваги того, що учасники ДТП не зазнали ніяких матеріальних збитків зважаючи на незначний характер пошкоджень транспортних засобів.

Суд не врахував особу порушника, так як будь-які довідки, що характеризують його особу в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, суд в порушення вимог ст.280 КУпАП допустив істотну неповноту з'ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові судді висновки щодо його винуватості у вчиненні правопорушень не відповідають фактичним обставинам справи.

Також судом порушено вимоги ст.33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин того при обранні виду адміністративного стягнення. У матеріалах справи, та в тексті постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувались та враховувались. При цьому у матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо. Тому і у цій частині постанова є такою, що не відповідає матеріалам справи та відповідно, необґрунтованою та формальною.

Просить врахувати також те, що в протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП» не зазначено жодного видимого (зовнішнього) пошкодження транспортного засобу а перераховані лише частини автомобіля «задній бампер», «передній бампер», тому на думку апелянта такий не є доказом того, що автомобіль отримав технічні пошкодження, а відповідно і доказом наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім цього, зазначає, що водієм в цьому випадку не був. Внаслідок події яка трапилась 14 травня 2017 року під час руху його транспортного засобу вищевказані наслідки не настали.

Отже відсутні правові підстави для визнання цієї події як «дорожньо-транспортної пригоди» в розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху і відповідно для кваліфікації його дій за ч.4 ст.130 КУпАП.

Також, не є достатнім та допустимими доказом факту вживання ним алкоголю (пива) запис відео реєстраторів нагрудних камер поліцейських, адже за зображенням неможливо дослідити вміст, чи взагалі наявність алкоголю в бокалі. Акт огляду не доводить вживання ним алкоголю, так і свідки, які підписали акт, фігурують у протоколі про адміністративне правопорушення як потерпілі, тобто є зацікавленими особами.

При цьому, також є невірним об'єднання судом справ в одне провадження відповідно до ст.36 КУпАП, що є грубим процесуальним порушенням.

В судове засідання 06.09.2017 року ОСОБА_2 не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Окрім цього в день розгляду справи подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо нього.

Дослідивши матеріали справи №462/2168/17 та доводи апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії БР №260665 від 14.05.2017 року (а.с.1), серії БР № 260593 (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наданими під час розгляду справи у суді першої інстанції, які стверджуються відео файлами із нагрудних камер патрульних поліцейських та іншими відео файлами на яких зафіксовано факт вживання ОСОБА_2 алкоголю (пива) після дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

При цьому не заслуговує на увагу твердження скаржника про те, що він не перебував за кермом автомобіля, оскільки таке спростовується показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які ствердили, що саме ОСОБА_2 в момент дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT.

Крім цього, незважаючи на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів, факт перебування у стані алкогольного сп'яніння підтверджується показами самого правопорушника, який в суді першої інстанції вказав на те, що 14.05.2017 року святкував в себе вдома разом із своїми друзями день матері. Після того, як у них закінчився алкоголь вирішив поїхати у супермаркет «Сільпо», що по вул. Виговського, 100 у м.Львові та купити ще горілки. Однак вже перебував у стані алкогольного сп'яніння та попросив сісти за кермо свого сусіда ОСОБА_7.

Поряд з цим, із відео файлів з нагрудних камер поліцейських вбачається також факт вживання ОСОБА_8 алкоголю (пива) вже після дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КпАП України щодо його змісту.

Враховуючи наведене а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкцій цих статей з урахуванням вимог 33 та 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також не підлягає до задоволення клопотання скаржника про закриття провадження у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено в межах строків передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 12 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124, ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В.В.Ревер