АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/774/1359/17 Головуючий в 1-ій інстанції: Дяченко І.В.
Категорія: ст. 185 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кондаков Г.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляцію останнього на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року, -

в с т а н о в и в:

29 листопада 2017 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, не притягувався до адміністративної відповідальності, зареєстрованого та мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн.

На думку суду ОСОБА_2 скоїв правопорушення при наступних обставинах.

29 вересня 2017 року об 13 год. 15 хвил. ОСОБА_2, знаходячись на «Центральному мосту» з боку лівого берегу, не виконав неодноразові вимоги працівника поліції, передбачені ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію», а саме не пред'явив для перевірки посвідчення водія, та чинив опір при затриманні.

Суд вважає, що вказані дії ОСОБА_2 утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_2 не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляції просить його скасувати, і як це вбачається із суті скарги, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Стверджує, що судовий розгляд його справи проведено неповно і необ"єктивно, з процесуальними порушеннями. А висновки суду суперечать фактичним обставинам справи

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що розпорядження Дніпровського міського голови не може бути підставою для співпрацівників поліції для заборони перетинати міст транспортним засобам, оскільки наведене розпорядження носить рекомендаційний характер.

Вказує на те, що підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу є порушення вимог «Правил дорожнього руху України». Між тим, щодо нього не було складено протокол про адміністративне правопорушення пов'язане з порушенням правил руху.

Вважає, що правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 185 КУпАП є сумнівною, оскільки суперечить практиці ЄСПЛ про те, що винна особа повинна бути обґрунтована доказами, що випливають із висновків чи схожих презумпцій факту, тобто, таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування, що позбавляє суд встановити відповідно до ст. 283 КУпАП, час, місце та інші обставини правопорушення. Вважає, що таким чином порушуються права особи, яку притягають до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути проінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту.

Посилається на те, що посадова особа поліції не має права вимагати залишити приватну власність.

В засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав свою позицію. Стверджував про те, що не чинив непокори законним вимогам співпрацівникам поліції, про те, що останні самі діяли з порушеннями закону, оскільки не мали відповідних підстав для зупинки його транспортного засобу, що потягло незаконне його затримання і притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухав апелянта, який наполягав на своїх вимогах, дослідив матеріали справи та перевірив доводи, на які посилається останній, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.

Посилання в скарзі на неповноту і необ'єктивність судового розгляду в суді першій інстанції на невідповідність висновків суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні ним протиправних дій фактичним обставинам справи є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що розгляд справи в суді першої інстанції проведено з дотриманням норм процесуального закону, а висновки суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення при встановлених судом обставинах підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними в постанові доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність останнього у правопорушенні, скоєним при встановлених обставинах, суд, насамперед, послався на заходи, які відбувалися в м. Дніпрі, пов'язані з ремонтом «Центрального моста».

Так, розпорядженням за № 395-р від 28 лютого 2017 року Дніпровського міського голови та доповненнями до нього від 10 березня 2017 року № 129-р, у зв'язку з необхідністю проведення робіт з капітального ремонту по «Центральному мосту», надано дозвіл департаменту благоустрою на тимчасове звуження проїжджої частини та припинення руху транспорту. До початку виконання робіт розробити із сектором Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області тимчасову схему руху транспорту в період проведення робіт з рекомендацією УПП в м. Дніпрі забезпечення пропуску по «Центральному мосту» виключно громадського маршрутного транспорту, засобів спеціального призначення (а.с. 17-18; 19-20).

Дослідженими матеріалами справи, даними, які містяться в рапортах співпрацівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також відеозапису події 27 вересня 2017 року з нагрудних камер останніх вбачається, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «BMW» з державним реєстраційним номерним знаком «НОМЕР_1», рухався з боку лівого берегу в м. Дніпрі в сторону «Центрального мосту», який було обладнано постом спеціального поліцейського контролю із встановленням дорожнього знаку 4.2 - «Рух направо» ( а.с. 3; 4).

В порушення даного дорожнього знаку, ОСОБА_2 проїхав пост, у зв'язку з чим його було зупинено інспектором поліції.

Хронологія подальших подій, відповідно до відео запису, свідчить про те, що посадова особа поліції стала вимагати надати для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Між тим, ОСОБА_2 не виходячи із транспортного засобу, показав, що такі документи в нього маються, однак надати можливість їх оглянути, впевнитись в тому, що вони посвідчують саме останнього, не дав можливості. Вийти із транспортного засобу злісно відмовився. Після чого до ОСОБА_2 було застосовано фізичний вплив і доставлено до місцевого органу поліції.

Як свідчить проведений судом першої інстанції аналіз обставин, на які послались інспектори поліції ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в рапортах, вони відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця, спрямованості умислу на опір законному розпорядженню працівникам поліції при виконанні ними службових обов'язків, наслідків таких дій та інші фактичні обставини правопорушення, які складають елементи караного діяння, які визнані судом доведеними і викладені в мотивувальній частині постанови.

Наведеними в постанові даними спростовані твердження ОСОБА_2 про відсутність у справі доказів його винності у вчиненні правопорушення та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Цими ж даними спростовані його твердження про незаконність дій співпрацівників поліції.

Відповідно до наведених вище розпоряджень міського голови на час ремонту мосту дозволено проїжджати спеціальним транспортним засобам, а також громадському маршрутному транспорту.

Згідно з відеозаписом, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 не є спеціальним. Його неможливо віднести до категорії громадського маршрутного транспортного засобу.

В'їзд на «Центральний міст» обладнано поліцейським постом спеціального контролю з дорожнім знаком 4.2 - «Рух праворуч».

Розташування даних дорожніх об'єктів та категорія транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2, позбавляло останнього переваг перед іншими учасниками дорожнього руху, тобто забороняло йому перетинати пост і рухатись мостом. Така його поведінка давала підстави співпрацівнику поліції зупинити його і відповідно до ст. 32 ч. 1 п. 2 ЗУ «Про національну поліцію» вимагати пред'явлення нею документів, що її посвідчують, або документи, що підтверджують відповідне право особи.

Виконати розпорядження співпрацівника поліції, передбаченого ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» під час виконання ним службових обов'язків, ОСОБА_2 злісно не покорився. Видно, що він відмовився від обов'язкового виконання наполегливих, як це вбачається із відео запису, неодноразово повторених розпоряджень працівника поліції, що свідчить про прояв явної неповаги до органів, які охороняють громадський порядок.

Таким чином, суд першої інстанції, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, та належним чином їх оцінивши, обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні зазначеного в постанові порушення, а його дії вірно кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

Істотні порушення процесуальних прав ОСОБА_2, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення по справі не встановлено.

Твердження останнього про порушення строків, передбачених ст. 277 КУпАП при розгляді даної справи є безпідставними, такими які спростовані матеріалами справи.

Так, справа 27 вересня 2017 року розподілена судді Воробйову В.Л. (а.с. 5).

03 жовтня 2017 року останнім заявлено самовідвід (а.с. 9-10).

В цей же день її розподілено судді Дяченко І.В. (а.с. 11).

16 жовтня 2017 року за клопотанням ОСОБА_2 справу було перенесено слуханням у зв'язку з відсутністю його в м. Дніпрі (а.с. 22).

Сукупність вказаних даних свідчить про об'єктивну неможливість розглянути її у передбачений строк.

Матеріали справи свідчать про надуманість посилань ОСОБА_2 на порушення його процесуальних прав.

Про вигаданість і безпідставність таких доводів свідчить протокол про адміністративне затримання останнього 27 вересня 2017 року і про те, що в цей же день о 15 год. 07 хв. про місце його перебування відповідно до ст. 261 КУпАП було повідомлено Центр безоплатної вторинної правової допомоги (а.с. 2).

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 з моменту його затримання роз'яснені процесуальні права, в тому числі і право на захист, яке реально було забезпечено з врахуванням бажання про його реалізацію на відповідній стадії.

За таких обставин підстав для задоволення апеляції порушника ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності залишити без задоволення, а постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року щодо останнього - без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков