АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5915/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 33/789/286/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Вважає, що суд безпідставно прийняв до уваги покази представника потерпілого ОСОБА_2, оскільки останній являється зацікавленою особою, а також його покази не відповідають дійсним обставинам справи, так як в момент руху по вул.Мазепи у правому ряді, неможливо бачити вул.Лозову, а можливо це лише рухаючись по зустрічній смузі, що також вбачається з долучених до апеляційної скарги фотографій. Аналогічно оманливими і упередженими вважає покази свідка ОСОБА_3 Щодо протоколу огляду місця події стверджує, що він є недопустимим доказом, оскільки не підписаний сторонами чи відповідним спеціалістом, а лише понятими та слідчим. Схема місця події теж не підписана жодною із сторін, так як не були згідні з нею. Вважає, що суд перевищив свої повноваження, взявши на себе роль експерта з ДТП, зазначивши в мотивувальній частині постанови, що характер ушкоджень автомобіля вказує на те, що зіткнення виникло саме при виїзді мопеда із другорядної дороги на головну. Стверджує, що судом першої інстанції невмотивовано чому були прийняті докази представника потерпілого та його свідка і не взяті до уваги його докази та покази його свідків, тому вважає, що обставини були з'ясовано неповно і як наслідок прийнято незаконне та необґрунтоване рішення. Звертає увагу додатково і на незаконну відмову судом першої інстанції у його клопотанні про виклик в судове засідання особи, котра складала протокол про адміністративне правопорушення, для усунення наявних розбіжностей, в тому числі і не вказання точного місця ДТП. Стосовно строку на апеляційне оскарження вказує, що його пропущено через неотримання по сьогоднішній день ним копії оскаржуваної ухвали, а тому просить його поновити.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 і його захисника Кожевнікову О.В., які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, представника потерпілого ОСОБА_5, який просив відмовити у поновленні строку оскарження і заперечив проти апеляційної скарги, дослідивши викладені в ній доводи та матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що постанова суду в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 винесена 04 серпня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КУпАП постанова судді у справах про адміністративні правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, що до якої її винесено.

Як стверджує в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зі змістом оскаржуваної постанови він ознайомився 14 серпня 2017 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи його розпискою (а.с.45). Інших даних про час вручення йому копії постанови немає і в ході апеляційного розгляду їх не встановлено.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови в даному випадку пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Щодо суті апеляційної скарги, то в її задоволенні слід відмовити у зв'язку з наступним.

Згідно ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону у повній мірі були дотримані при вирішенні даної справи судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2017 року старшим слідчим Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.286 КК України у зв'язку з тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме зіткнення технічно несправного мопеда під його керуванням із правою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_2 26 серпня 2016 року в с.Гаї Шевченківські Тернопільського району тілесні ушкодження отримав лише ОСОБА_1, дії якого суперечили Правилам дорожнього руху.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду постанова слідчого про закриття вказаного кримінального провадження ОСОБА_1 не оскаржувалась і є чинною.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №544394 від 27 квітня 2017 року, ОСОБА_1 26 серпня 2016 року в с.Гаї Шевченківській по вул.Мазепи, близько 17 год. 00 хв. керував мопедом Вайпер, державний номерний знак НОМЕР_1, будучи не уважним, не врахував дорожні умови та обстановку, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно керувати та контролювати рух мопеда, допустив виїзд із другорядної дороги на головну, що призвело до втрати контролю над управлінням мопеда та зіткненням із правою частиною автомобіля Мазда, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 В результаті даної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 1.5, 1.10, 2.3 «б», «д», 10.1, 16.11 ПДР України.

Вказані у даному протоколі обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, даними протоколу огляду місця події та схеми місця ДТП від 26 серпня 2016 року, складених за участю понятих, якими зафіксовано, що осип скла і лакофарбового покриття із зазначенням результатів їх замірів знаходиться на перехресті вулиць Лозова і Мазепи в с.Гаї Шевченківські.

Встановлено, що ОСОБА_1, керуючи мопедом з технічно несправною гальмовою системою, рухався по вул.Мазепи, яка є другорядною, в напрямку її примикання до вул.Лозовецька, яка в с. Гаї Шевченківські є головною дорогою, на яку він виїхав.

Відповідно до п.16.11. Правил дорожнього руху на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Крім того, відповідно до вимог п.1.5 Правил дорожнього руху дії учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Також, згідно п.2.3 цих Правил для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що водій ОСОБА_1 порушив вказані вимоги Правил дорожнього руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, є вірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_5 об'їжджав пошкодження дорожнього покриття і рухався зустрічною смугою не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції, оскільки при виїзді з другорядної дороги ОСОБА_1 повинен був надати дорогу будь-яким транспортним засобам на головній дорозі незалежно від напрямку їх руху і лише попередньо переконавшись у безпечності свого маневру міг продовжувати рух.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість протоколу огляду місця події і доданої до нього схеми ДТП як доказу є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на неправильному трактуванні положень кримінального процесуального закону, яке суперечить його точному змісту.

Так, в апеляційній скарзі стверджується, що згідно ст.237 КПК України огляд місця події проводиться за участі сторін, понятих та відповідного спеціаліста, а до протоколу цієї слідчої дії долучаються фото і відеодокази.

Однак, відповідно до ч.3,7 ст.237 КПК України для участі в огляді учасники кримінального провадження, а також спеціалісти можуть бути запрошені. При огляд слідчий має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис.

Отже, за змістом вказаної норми участь сторін при огляді місця події та проведення фото, відеофіксації не є обов'язковими, а тому сама лише їх відсутність не впливає на допустимість зібраних слідчим доказів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, у зв'язку з чим був госпіталізований бригадою швидкої медичної допомоги, а тому не міг бути присутній при огляді місця події, який проведений слідчим за участю двох понятих у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Доводи щодо невірної оцінки судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки вона очевидцем ДТП не була.

Викладені в апеляційній скарзі показання цього свідка, що усі пояснення слідчим відбирались у ОСОБА_1 в післяопераційному стані суперечать матеріалам справи, згідно яких ОСОБА_1 в якості потерпілого допитувався слідчим в приміщенні слідчого відділу Тернопільського РВП 06 квітня 2017 року, тобто через більш як сім місяців після ДТП (а.с.18-19). Під час цього допиту ОСОБА_1 вказав, що при виїзді з другорядної дороги він бачив автомобілі, які наближались до перехрестя по головній дорозі, однак через технічну несправність не зупинився, а продовжив рух і виїхав на головну дорогу, не надавши перевагу автомобілям, які по ній рухались.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої показання частково змінив та стверджував, що технічні несправності його мопеда не є причиною ДТП і автомобіля на головній дорозі він не бачив, а помітив його на своїй смузі руху уже після того, як завершив поворот наліво і виїхав на головну дорогу, після чого відбулось зіткнення.

Однак, змінені показання ОСОБА_1 також не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення ним вимог п.16.11., а також п.п.1.5.,1.10.,2.3б,д,10.1. Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода і транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених висновків також не спростовують.

За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеною вину ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому немає підстав для скасування оскарженої постанови в цій частині.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги постанова суду не оскаржується в частині закриття провадження у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Доводи про безпідставність проведення судового розгляду по суті справи після закінчення вказаних строків є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП суд зобов'язаний прийняти рішення про винність чи невинність осіб, відносно яких складено протокол про адміністративне правопорушення, і тільки після встановлення підстав для притягнення до адміністративної відповідальності може не накладати на винного адміністративного стягнення, прийнявши відповідне рішення про закриття провадження у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, що викладені в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2017 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Я. Сарновський