Провадження № 33/792/455/17
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, з участю секретаря судового засідання Інжиєвської Ю.А., особи що притягується до відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 серпня 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 серпня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 20 червня 2017 року о 18 год. 45 хв., керуючи автомобілем "ЗАЗ", номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. ОСОБА_6 пров. Бандери в м. Хмельницькому, на порушення п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "BMW", номерний знак НОМЕР_2, який під керуванням водія ОСОБА_4 рухався попереду в крайній лівій смузі, після чого не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Mazda", номерний знак НОМЕР_3, який під керуванням водія ОСОБА_7 рухався в правій смузі руху прямо. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху і в його діях вбачається склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, як вбачається з її змісту, просить постанову суду змінити в частині накладеного стягнення та накласти на нього стягнення в виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Стверджує, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, розгляд справи проведено поверхнево та упереджено, суд не дослідив та не дав обєктивної оцінки усім доказам по справі. Вважає, що судом не взято до уваги позицію потерпілих, які вказували, що їм байдуже, яке стягнення буде накладено на нього, та, на його думку, стягнення накладене судом у виді позбавлення права керування є занадто суворим.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 в підтримання доводів апеляційної скарги, думку потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, які погоджувались з постановою суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 в порушенні ним п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, в тому, що він за викладених в постанові обставин вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, ґрунтується на зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні доказах, апелянтом не оспорюється, відтак постанова суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необґрунтоване застосування щодо нього стягнення в виді шести місяців позбавлення права керування транспортними засобами не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

При обранні виду та розміру стягнення суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер дій правопорушника, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, позицію потерпілих, наслідків, які настали, дані про особу правопорушника, який повністю визнав свою вину у вчиненому, проте раніше притягувався до відповідальності.

Доводи апелянта, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди учасники пригоди не зазнали травм, він лише двічі притягувався до відповідальності, офіційно не працює, проживає за рахунок проведення ремонтних робіт, та автомобіль йому потрібен для перевезення інструментів, а на його утриманні перебуває малолітня дитина, та що суд не в повній мірі врахував його розкаяння у вчиненому, визнав вину, вжив заходів для добровільного відшкодування збитків згідно з Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають апеляційному суду підстав для зміни постанови суду першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що суд не врахував при обранні виду та розміру стягнення тих обставин, що його цивільна відповідальність була застрахована, не можуть прийматись судом до уваги, як підстава для зміни рішення суду першої інстанції, зважаючи на ті обставини, що факт страхування цивільної відповідальності не звільняє особу від обовязку дотримуватись Правил дорожнього руху, які були грубо порушені апелянтом, на перехресті, наслідком чого було пошкодження декількох транспортних засобів. Позиція потерпілих в суді першої інстанції, які не висловлювали вимог суворо покарати винуватця, не є визначальною для суду (в апеляційному суді потерпілі підтримали рішення суду першої інстанції), а відсутність наслідків (ненастання тілесних ушкоджень) не може бути врахована судом, також зважаючи, що це не охоплюється диспозицією ст. 124 КУпАП. В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження доводів апеляційної скарги апелянта, що він працевлаштований, займається підприємницькою діяльністю без державної реєстрації, та що внаслідок позбавлення права керування транспортними засобами його сімя буде поставлена в скрутне матеріальне становище. Погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд також враховує, що, як видно з протоколу судового засідання про вказані обставини апелянт навіть не вказував в суді першої інстанції (а.с. 24), відтак підстав вважати, що суд першої інстанції не дав оцінки таким обставинам чи не в повній мірі їх врахував, немає.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та обґрунтовано обрав стягнення в виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, що, на думку суду, є достатнім для виховання особи, що вчинила правопорушення та попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень.

Судом першої інстанції призначене стягнення з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП.

Навіть з врахуванням тих обставин, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, суд не вбачає підстав для зміни постанови та помякшення стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 серпня 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_1