П О С Т А Н О В А
15.09.2017 Справа №607/11502/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Збройних сил України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, солдата військової частини НОМЕР_1 ,
за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
14 вересня 2017 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЛВТ № 32 від 06 вересня 2017 року, 04 вересня 2017 року близько 18.00 год. солдат ОСОБА_1 , перестрибнувши через огорожу, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить строкову військову службу. На телефонні дзвінки солдат ОСОБА_2 не відповідав так як при собі телефону не мав. Дозволу на вихід з території військової частини НОМЕР_1 йому ніхто не надавав. Про причини залишення ним розташування військової частини нікому не повідомляв. 06 вересня 2017 року солдат ОСОБА_1 був розшуканий посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання в АДРЕСА_1 та доставлений до військової частини НОМЕР_1 (м. Тернопіль), де в подальшому переданий представникам командування Військової частини. Таким чином, водій-радіотелефоніст 3 відділення зв`язку батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдат строкової військової служби ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, в порушення вимог ст.ст. 9. 11, 12, 13, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 04 вересня 2017 близько 18.00 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить строкову військову службу та був відсутнім в розташуванні військової частини НОМЕР_1 до 06 вересня 2017 року впродовж 2 (двох) діб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172 КУпАП, тобто, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової військової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або і лікувального закладу тривалістю до трьох діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Частиною 4 ст. 172-11 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі, за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Щодо кваліфікації діяння ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме - вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, суд виходить з наступних обставин.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Цією ж статтею передбачено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Отже, в даному випадку необхідно виходити з того, що особливий період розпочинається з моменту оголошення мобілізації та охоплює час мобілізації, оскільки воєнного стану в Україні немає.

Так, на підставі Указів Президента України: від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 06 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014 та від 14 січня 2015 року № 15/2015 в Україні діяла часткова мобілізація з 18 березня 2014 року по 01 травня 2014 року, з 07 травня 2014 року по 20 червня 2014 року, з 24 липня 2014 року по 06 вересня 2014 року та з 20 січня 2015 року по 17 серпня 2015 року відповідно.

Указом Президента України №411/2016 від 26 вересня 2016 року «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15» фактично здійснено демобілізацію останньої черги мобілізованих, оскільки згідно даного Указу у жовтні закінчилося звільнення в запас військовослужбовців за призовом під час мобілізації на особливий період.

Інших Указів про мобілізацію Президентом України не видавалось.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до практики ЄСПЛ принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості закону», яким передбачається втручання у права особи. Так, у Рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Згідно рішення ЄСПЛ від 23 червня 1995 року у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства», закон має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам «доступності» та «передбачуваності». Так, «закон» повинен бути належним чином доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку.

В законодавстві України немає чіткого визначення поняття «час мобілізації» та не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Як встановлено з аналізу вищевказаних норм, законодавчих підстав вважати, що станом на період вчинення правопорушення 04-06 вересня 2017 року в Україні діяв особливий період, немає, в протоколі про адміністративне правопорушення будь-якого посилання на нормативні акти, які підтверджують дію особливого періоду на час вчинення адміністративного правопорушення, немає, а до протоколу не долучено жодних доказів на підтвердження вказаної обставини, окрім листів рекомендаційного характеру.

Враховуючи наведене, а також те, що у судді відсутні повноваження змінювати формулювання обвинувачення та перекваліфіковувати діяння, оскільки це істотно погіршує становище особи, котра притягується до відповідальності, суддя приходить до переконання, що наведені обставини не дають можливості повно та об`єктивно розглянути справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, а тому матеріали справи щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 необхідно повернути в Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку Збройних сил Українидля належного оформлення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 256 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11КУпАП повернути в Тернопільський зональний відділ Військової служби правопорядку Збройних сил Українидля належного оформлення.

СуддяВ. М. Позняк