АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/392/17 Головуючий у І-й інстанції - Грицаюк Н.М.
Справа № 206/6938/67-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Надіївка Синельниківського району Дніпропетровської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 26.11.2016 року о 02.год. 10 хв. у м. Дніпро, по вул. Рощинській 78, керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, який було встановлено оглядом за допомогою технічного пристрою «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду від 13.01.2017 року скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строків апеляційного оскарження вказаною постанови суду першої інстанції, апелянт зазначає про направлення йому копії постанови лише на його вимогу 22.02.2017 року, що підтверджується доданим конвертом.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена всупереч об'єктивним фактам, доказам, нормам діючого законодавства.

Зазначає, що в момент його зупинки працівниками поліції, останні погрожували йому табельною зброєю та змусили пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер", з результатами якого він не згоден. Вказує, що зазначена постанова суду суперечить п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №14, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

Вказує, що судом було грубо порушено вимоги ст. 268 КУпАП щодо його участі у судовому засіданні, а саме суд розглянув справу за його відсутності незважаючи на заяву про перенесення судового розгляду.

Крім того, судом не було викликано та допитано в судовому засіданні свідків та працівників поліції. Судом було порушено презумпцію невинуватості яка передбачена Конституцією України. Також зазначає, що суд всупереч нормам ст. 278, 279, 280 КУпАП не з'ясував жодної обставини, що були зазначені ним в суді, більш того надав оцінку доказам (показанням свідків), яких взагалі не існувало.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки апелянт заявив відповідне клопотання, при цьому при винесенні оскаржуваної постанови він присутній не був, а також в матеріалах справи відсутні відомості про отримання останнім її копії у межах строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що цей строк був пропущений правопорушником з поважної причини, і вважає за необхідне його поновити та розглянути апеляційну скаргу.

Вирішуючи апеляційні вимоги по суті, суд апеляційної інстанції вважає, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння; розпискою ОСОБА_1 який забрав автомобіль свого брата ОСОБА_1; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адмінправопрушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції пройшов огляд на місці для встановлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу "Драгер", а також підтвердили показники цього приладу в 1.88 проміле.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 4 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. У разі виявлення стану алкогольного сп'яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп'яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, та його посилання на порушення працівниками поліції правил проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння а саме здійснення тиску із застосуванням зброї, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони є голослівними, не мають будь-якого об'єктивного підтвердження та спростовуються вищенаведеними доказами, зокрема письмовими поясненнями самого апелянта щодо обставин вчинення ним адміністративного правопорушення (а.с. 8) та розпискою його брата ОСОБА_1, якому був переданий транспортний засіб, на якому рухався правопорушник, під зобов'язання не допускати останнього до управління до його повного протверезіння (а.с. 9).

Посилання апелянта на його незгоду з результатами огляду за допомогою приладу "Драгер" спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 з відповідній графі зробив запис про свою згоди з ними.

Доводи апелянта щодо порушення його права на захист шляхом ненадання можливості ознайомлення з матеріалами справи його захисника та відмовою у перенесенні розгляду справи за наявності його заяви не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відомості про зайнятість захисника ОСОБА_1 у день судового розгляду не підтверджуються матеріалами провадження, як не підтверджується ними і сам факт наявності в останнього захисника. При цьому про день та час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 був повідомлений належним чином (а.с. 14), а неможливість явки захисника не є поважної причиною для неявки до суду самого правопорушника.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця