Номер провадження 3/754/5420/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., за участю прокурорів Військової прокуратури Київського гарнізону Дацко Ю.Б., Давидова Д.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Чайковський Пермської області Російської Федерації, громадянина України,

працюючого заступником начальника виробничого відділу Управління

будівництва та відновлення об"єктів національної транспортної системи

Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, зареєстрованого та

проживаючого у АДРЕСА_3

за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу № 179 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, ОСОБА_3, обіймаючи посаду заступника начальника виробничого відділу Управління будівництва та відновлення об'єктів національної транспортної системи Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, будучи військовою посадовою особою, відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 1726 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року № 1153/29283, несвоєчасно повідомив про суттєві зміни у майновому стані, а саме: згідно договору позики від 10.08.2017 року ОСОБА_4 надала своєму сину ОСОБА_3 позику у сумі 1 286 000 гривень, що є еквівалентом 50 000 доларів США (на день підписання договору 1 долар США - 25,72 грн.). Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10.08.2017 року № 1159, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, останній набув право приватної власності на квартиру, загальною площею 63,70 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_3, не повідомив письмово Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет щодо отримання ним доходу у розмірі 1 286 000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні прокурори вказали, що ОСОБА_3, будучи військовою посадовою особою, суб'єктом декларування, на підставі ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» був зобов'язаний у разі суттєвої зміни майнового стану у десятиденний строк після відповідних змін подати письмове повідомлення про це до НАЗК. Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про: отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи та враховуючи роз'яснення щодо застосування окремих положень 46 Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю затверджених Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року із змінами у декларації зазначаються доходи суб'єкта декларування та членів його сім'ї, які були отриманні або нараховані упродовж звітного періоду, при цьому доходи включають: інші виплати згідно з цивільно-правовими правочинами, а тому ОСОБА_3 повинен був відобразити в повідомленні про зміну майнового стану отриману позику. Однак, останній проігнорував вимоги закону та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП, не визнав та пояснив, що 10.08.2017 року ним була придбана квартира. Враховуючи відсутність коштів, він позичив їх у матері, що підтверджується договором позики. В той же день - 10.08.2017 року він подарував придбану квартиру матері. 17.08.2017 року ОСОБА_3 подав повідомлення про зміну майнового стану. В 2 розділі вищезгаданого повідомлення «Доходи, в тому числі подарунки» необхідно відображати саме доходи, а грошові кошти були взяті у позику, що не являється доходом, а тому не повинні бути відображатися в розділі 2. ОСОБА_3 вніс дані лише до розділу 3 «Об'єкти нерухомості» про придбання квартири. Дані про грошові кошти, отримані на підставі договору позики, будуть відображені у розділі 13 Декларації за 2017 рік, яка подається у 2018 року. Він не мав умислу будь-яким чином ухилитися від відображення свого майнового стану, що також підтверджується поданням відповідного повідомлення про зміну майнового стану.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, думку прокурорів, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 1726 КУпАП відповідальність передбачена за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2017 року на рівні 1600 гривень, тобто розмір 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб дорівнює 80 000 гривень.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору позики від 10.08.2017 року отримав від ОСОБА_4 позику у сумі 1 286 000 гривень, що є еквівалентом 50 000 доларів США (на день підписання договору 1 долар США - 25,72 грн.).

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10.08.2017 року № 1159, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, останній набув право приватної власності на квартиру, загальною площею 63,70 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, 10.08.2017 року ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 1168 подарував вищевказану квартиру своїй матері ОСОБА_4.

Суми кожного вищевказаного правочину перевищували 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2017 року, тобто 80 000 грн.

17.08.2017 року ОСОБА_3 повідомив про суттєві зміни у майновому стані та задекларував квартиру АДРЕСА_2, як приватну власність.

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним із елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП, де передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, та ст. 11 КУпАП, де вказано, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Згідно думки, висловленої судовою палатою у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією, від 22 травня 2017 року суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 1726 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з повідомленням про суттєві зміни майнового стану, що було подано ОСОБА_3, в розділі «Об'єкти нерухомості» вказано, що останній набув право приватної власності на квартиру, загальною площею 63,70 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року суди при розгляді справ про правопорушення, пов'язані з корупцією, повинні також з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю придбаної квартири АДРЕСА_2 заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а подання в десятиденний строк повідомлення про суттєві зміни майнового стану свідчить про вчинення дій, направлених на декларування майнового стану особи, а не на ухилення від такого декларування.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують ці твердження, суду надано не було.

Разом з тим, прокурор Дацко Ю.Б. в судовому засіданні та в письмових поясненнях посилалася на ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» та роз'яснення щодо застосування окремих положень 46 Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю затверджених Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року № 3 із змінами від 11.08.2016 року № 3 та від 30.09.2016 року № 57, як докази, які підтверджують протиправність дій ОСОБА_3, щодо невнесення повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а саме: на підставі договору позики від 10.08.2017 року.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про:отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Згідно з роз'ясненнями щодо застосування окремих положень 46 Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженим Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року № 3 із змінами від 11.08.2016 року № 3 та від 30.09.2016 року № 57, у декларації зазначаються доходи суб'єкта декларування та членів його сім'ї, які були отримані або нараховані упродовж звітного періоду.

При цьому доходи включають: заробітну плату (грошове забезпечення), отриману як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом; гонорари та інші виплати згідно з цивільно-правовими правочинами; дохід від зайняття підприємницької або незалежної професійної діяльності; дохід від надання майна в оренду (користування); дивіденди; проценти, бонуси нараховані у грошовій формі; роялті; страхові виплати; виграші (призи) у лотерею чи в інші розіграші, у букмекерському парі, у парі тоталізатора; призи (виграші) у грошовій формі, одержані за перемогу та/або участь в аматорських спортивних змаганнях; благодійну допомогу; пенсію; спадщину; доходи від відчуження цінних паперів чи корпоративних прав; подарунки; інші доходи.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідні норми та роз'яснення до них регулюють правовідносини, які виникають при поданні декларації суб'єктами декларування, а не при поданні повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, оскільки форми заповнення не відповідають одна одній та регулюються різними нормами Закону України «Про запобігання корупції», а тому ототожнення подання декларації та повідомлення про зміну майнового стану суперечить вищевказаному Закону.

Крім того, щорічна декларація містить як розділ «Доходи, у тому числі подарунки» так і розділ «Фінансові зобов'язання», які є різними за своєю правовою природою, оскільки до останнього відносяться відомості щодо фінансових зобов'язань суб'єкту декларування за поточний період, які виникають з цивільно-правових, господарсько-правових чи інших правовідносин.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» фінансові зобов'язання, у тому числі отримані кредити, позики, зобов'язання за договорами лізингу, розмір сплачених коштів в рахунок основної суми позики (кредиту) та процентів за позикою (кредиту), зобов'язання за договорами страхування та недержавного пенсійного забезпечення, позичені іншим особам кошти. Відомості щодо фінансових зобов'язань включають дані про вид зобов'язання, його розмір, валюту зобов'язання, інформацію про особу, стосовно якої виникли такі зобов'язання, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та дату виникнення зобов'язання. Такі відомості зазначаються лише у разі, якщо розмір зобов'язання перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року. У разі якщо розмір зобов'язання не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, зазначається лише загальний розмір такого фінансового зобов'язання.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Аналізуючи вищевикладені норми, суд вбачає, що грошові кошти, які були отримані ОСОБА_3 на підставі договору позики від 10.08.2017, є саме фінансовим зобов'язанням, а тому підлягають відображенню в розділі 13 «Фінансові зобов'язання» щорічної декларації за 2017 рік.

Під час розгляду даної справи не було встановлено в діях ОСОБА_3 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманих грошових коштів, оскільки правова природа позики не передбачає її відображення в повідомленні про суттєві зміни майнового стану.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Положення даної статті Конвенції кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів (справа «Кадубец проти Словаччини»).

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є за доцільне застосування аналогії кримінального процесуального закону, які, як і положення ст. 62 Конституції України, вказують на те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявні в матеріалах справи письмові докази не спростовують доводів ОСОБА_3 та висновків, зроблених на підставі наведеного вище аналізу законодавства України, стосовно його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1726, 247, 283, 284, 290, 291 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції»

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 1726 КпАП України закрити у зв′язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з моменту винесення може бути подана апеляція або протест прокурора.

Суддя: