Справа № 142/885/17
Провадження № 33/772/836/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач: Спринчук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Спринчук В.В., за участю адмінпритягуваної ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (із доповненнями) ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення відносно неї за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

01 вересня 2017 року, приблизно о 18:00 годині в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 вчинила психологічне в сім'ї насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_3, а саме не впускала його до будинку та вчинила суперечку, що могло призвести до шкоди його психологічному здоров'ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 03.10.2017 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та звільнено її від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оголосивши їй усне зауваження, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу (із доповненнями) в якій просила оскаржувану постанову скасувати, та прийняти нову постанову якою визнати її невинуватою за ч.1 ст.173-2 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, безпідставною немотивованою та необґрунтованою, оскільки її діями не було завдано і не могло бути завдано шкоди фізичному або психологічному здоров'ю потерпілого. Це слідує із змісту оскаржуваної постанови, в якій йдеться не про завдання психічної шкоди здоров'ю потерпілого, а зазначається про завдану шкоду психологічному здоров'ю. Поняття «психологічне» не є тотожними поняттю «психіатричне». Перше - гуманітарне, інше - медичне.

Суд першої інстанції крім доказу вини апелянта протоколу про адміністративне правопорушення також посилається на рапорти: старшого інспектора поліції капітана поліції ОСОБА_6, та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7, та на пояснення потерпілого ОСОБА_3 (її чоловіка), проте до суду першої інстанції дані особи не викликалися та пояснення вони не надавали.

У оскаржуваній постанові зазначено, що вину вона визнала у діях (про насильство не вказується) щодо чоловіка та розкаялася у вчиненому. Фактично таких пояснень апелянт суду не надавала.

В зв'язку з чим апелянт вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки вона не вчиняла насильство до свого чоловіка, і не застосувала фізичного насильства щодо останнього, не завдала йому фізичного болю і не спричинила йому тілесних ушкоджень, погроз, образ чи переслідування, не позбавила його житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які він має передбачене законом право, навпаки апелянт зазначає, що саме її чоловік ОСОБА_3 щодо неї спровокував та вчинив сварку, намагався завдати їй побої. В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що в день досліджуваної події її чоловік повернувся п'яним, почав їй погрожувати розправою, і вона побоюючись цього змушена була викликати працівників поліції для припинення неправомірної поведінки ОСОБА_3, підтримала вимоги, які викладені в апеляційній скарзі та просила їх задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_3 та інспектор поліції ОСОБА_8 про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, клопотання про відкладення справи до суду не надсилали.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства у сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» від 15.11.2001 №2789-ІІІ із змінами N 901-VIII ( 901-19) від 23.12.2015 насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї стосовно іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати окрім іншого характер психологічного насильства. Психологічне насильство в сім'ї -це насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП702736 від 18.09.2017 року вбачається, що 01.09.2017 року близько 18:00 год. в АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_2 вчинила психологічне насильство в сім'ї відносно свого чоловіка ОСОБА_3, а саме, не впускала його до будинку та вчинила суперечку, що могло призвести до шкоди психологічному здоров'ю, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.1).

Проте відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП ознака - поняття «завдання шкоди психологічному здоров'ю» як підстава для наявності адміністративного правопорушення не встановлена.

Суд першої інстанції у оскаржуваній постанові від 03.10.2017 року в якості доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 врахував згаданий вище протокол про адміністративне правопорушення серії ГП702736 від 18.09.2017 року, незважаючи на те, що згаданий протокол складений з порушеннями ст.256 КУпАП, оскільки «завдання шкоди психологічному здоров'ю» диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП не передбачено, що свідчить про недопустимість даного протоколу, а тому він не може бути доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.61 Конституції України «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер». Забезпечення виконання вимог цієї норми закону є обов'язковим як для правоохоронних органів так і для суду.

Юридична некоректність вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд апеляційної інстанції можливості всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, у відповідності до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, оскільки за будь-яких умов це не усуне вищевказаних недоліків протоколу.

Суд апеляційної інстанції має право розглядати сам протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи в межах цього протоколу, усунути вказані недоліки суд не має процесуальної можливості.

Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові в підтвердження вини ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП посилається на рапорт старшого інспектора чергового СРПП №2 Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 від 01.09.2017 року (а.с.3), який не може бути доказом вини адмінпритягуваної, оскільки згідно змісту даного рапорту саме ОСОБА_2 01.09.2017 року звернулася до чергової частини Піщанського ВП Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про те, що її чоловік ОСОБА_3 вчинив відносно неї сімейну сварку. Відповідно до письмової заяви ОСОБА_2 від 01.09.2017 року її чоловік ОСОБА_3 ображав її нецензурною лайкою, побив вікна в будинку, погрожував фізичною розправою (а.с. 4).

Кодекс України про адміністративні правопорушення встановлює чіткий перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Частиною 8 ст.294 КУпАП визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Крім того, на суд покладається обов'язок відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, якими доводиться вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і таких доказів не здобуто в ході апеляційного розгляду, тому апеляційна скарга (із доповненнями) останньої підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова судді скасуванню із закриттям провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу (із доповненнями) ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП - скасувати, провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутності в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис) В.В. Спринчук

Згідно з оригіналом