Справа № 159/669/17 Провадження №33/773/364/17 Суддя в 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1, 29.10.51 р. н., гр. України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, одруженого, утриманців не має, раніше не піддавався адмінстягненню, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 05 год. 00 хв. 03.02.17 р. в м. Ковелі Волинської області, по вул. Ватутіна керував автомобілем марки «Нісан Санні», д. н. 69511 ВО, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2. 9 А ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вважає постанову необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у звязку з неповнотою проведеного судового розгляду. Просить постанову скасувати та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримав.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він не визнавав свою вину, а лише вказав про те, що напередодні 02.02.2017 року о 14 год. вжив незначну кількість алкоголю та вважав, що сідаючи за кермо близько 05 год. 03.02.2017 року не перебував у стані алкогольного спяніння. Крім того зазначив, що перебуваючи в медзакладі наполягав на тому, щоб у нього взяли кров на аналіз, однак йому було відмовлено.

Разом з тим суд першої інстанції зазначив, що винність ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №989937 від 03.02.2017 року та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 03.02.17 р. та актом № 109 від 03.02.17 р. медогляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, згідно яких ОСОБА_1 перебував стані алкогольного спяніння.

Однак, пунктом 4.2. Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 26.02.2009р. №77, встановлено, що в разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення, наявність яких є обов'язковою. А відповідно до п.5.3. цієї ж інструкції результати огляду, проведеного в присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015р. №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому заклад, охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КпАП України

У відповідності до ст.266 КпАП України для проведення огляду на стан спяніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоровя є дві підстави а саме:

- незгода водія на проведення огляду на стан спяніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів;

- незгода водія з результатами огляду, проведеного працівником міліції.

Згідно п.5 ст.266 КпАП України огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Проте, складений працівником поліції протокол не містить жодних відомостей про проведення інспектором УПП огляду водія на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Відповідні графи протоколу не заповнені. В протоколі про адмінправопорушення відповідно до встановленого порядку не зазначено такого правопорушення як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, ні у протоколі ні у матеріалах справи немає відомостей та обов'язкових письмових пояснень свідків порушення.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що оскільки огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння проводився працівниками поліції всупереч ч.2 ст.266 КпАП України без використання спеціальних технічних засобів, за відсутності двох свідків та, що огляд останнього на стан спяніння проводився в закладі охорони здоровя всупереч ч.3 ст.266 КпАП України, то згідно до вимог ч.5 ст.266 КпАП України огляд останнього на стан алкогольного спяніння, проводився з порушенням цієї статті, а тому його слід визнати недійсним.

Оскільки висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 03.02.17 р. та акт № 109 від 03.02.17 р. медогляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій є недійсними та враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких інших доказів винуватості апелянта, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Крім того згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння 03.02.2017 року о 05 год. 00 хв. Згідно акту №109 медичного огляду часом заповнення даного документу являється 05 год. 00 хв. 03.02.2017 року. Часом обстеження ОСОБА_2 за вказаним актом є 05 год. 20 хв., а повторного обстеження 05 год. 40 хв. Разом з тим часом складення висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 вказано 05 год. 20 хв. 03.02.2017 року. Відповідно з зазначених документів вбачається, що висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 був складений ще до закінчення оформлення акту №109 медичного огляду. Також враховуючи встановлені фактичні обставини справи виникає розумний сумнів з приводу достовірності відомостей, внесених у протокол про адміністративне правопорушення, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 та акт №109 медичного огляду, оскільки з даних документів вбачається, що з моменту вчинення правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_2, до моменту проведення медичного огляду пройшло 15-20 хв., а сам акт №109 медичного огляду почав складатися в безпосередньо в момент вчинення правопорушення. Дані обставини також беззаперечно свідчать про недопустимість таких доказів як висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 та акт №109 медичного огляду внаслідок суперечливості та недостовірності інформації, яка міститься у даних документах.

Таким чином, постанова судді суду першої інстанції про визнання винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

У відповідності до ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2017 року щодо ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя