Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року місто Луцьк

Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В., з участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року,

встановив:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Нижбірак, Тернопільської області, Густинського району, українця, пенсіонера, учасника війни, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01 липня 2017 року о 02 год. 40 хв. в м. Луцьку по вул.. Боженка керував автомобілем марки «ВАЗ 2103», номерний знак НОМЕР_1, в установленому порядку від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, відмовився чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, просить скасувати та прийняти нову, якою провадження в справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника ОСОБА_2, який подану ним скаргу підтримав із наведених у ній підстав, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245,252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи, судом першої інстанції дотримано не було.

За нормами ст. 266 КУпАП України, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного сп'яніння, підлягають оглядові на стан алкогольного сп'яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Так, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_2, характеризується зокрема, діями водія, спрямованими на ухилення від проходження у встановленому порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Як встановлено з пояснень ОСОБА_2 останній вказав, що обставинам, які передували складенню відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, слугувало перебування останнім 01 липня 2017 року у відділі поліції, з метою подачі заяви про застосування щодо нього водієм таксі паралітичного газу, що фактично і позбавило його можливості керувати транспортним засобом, у зв'язку із чим, за кермом автомобіля перебував його син - ОСОБА_3, який і доставив його до місця призначення, де поліцейський ОСОБА_4, який не зупиняв ОСОБА_2, як учасника дорожнього руху, запропонував йому пройти до службового автомобіля, після чого в примусовому порядку привіз до медичного закладу, де ОСОБА_2 від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, відмовився, мотивуючи відмову тим, що за кермом автомобіля не перебував. При цьому, категорично заперечив факт перебування в стані алкогольного сп'яніння.

Пояснення ОСОБА_2, при зазначених ним обставинах, повністю підтримали ОСОБА_2 та ОСОБА_5, допитані в суді першої інстанції в якості свідків.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, при зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, підтверджується лише рапортами працівників поліції. При цьому, інших належних доказів в підтвердження вини останнього, матеріали справи не містять. Не здобуто таких доказів і судом.

Отже, проведенню огляду на стан сп'яніння підлягають лише водії транспортного засобу, щодо яких у поліцейського є підстава вважати, що такі перебувають у стані сп'яніння. Про факт перебування ОСОБА_2 за кермом автомобіля, останній категорично заперечував, як при складенні щодо нього адміністративних матеріалів, так і в ході судового розгляду адміністративних матеріалів, надаючи чіткі та послідовні пояснення з приводу зазначених обсавин, які повністю узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5

А тому, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при зазначених в протоколі обставинах, не доведена, в розумінні ст. 251 КУпАП, у зв'язку із чим, постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі щодо нього закриттю, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року щодо нього скасувати та постановити нову, якою провадження по даній справі закрити на підстав п.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя