АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2127/17 Номер провадження 33/786/955/17Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

при секретарі: Григоровій М.В.

за участі:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 27 березня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 30 годин.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 10.03.2016 року, близько 19.30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 насильство в сімї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погрози фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоровю, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що розгляд справи проведено за його відсутності, а копію постанови ним отримано лише 21.08.2017 року, а тому не мав змоги, в передбачені законом строки, оскаржити вказану постанову.

Окрім того, просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки притягнення його до відповідальності за скоєння зазначеного адміністративного правопорушення є неправомірним, оскільки при винесенні постанови суддя не взяв до уваги весь обсяг фактичних обставин справи.

При цьому зазначає, що жодного насильства не вчиняв, а визнання вини у вчиненому, на момент складення протоколу, було здійснено ним під психічним тиском ОСОБА_3 і викликаних працівників поліції та внаслідок отриманої ЗЧМТ, струсу головного мозку.

Окрім того, відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 16.02.3017 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, тобто, остання не являється членом сімї.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 11.03.2017 року та матеріалами доданими до нього.

Висновок судді ґрунтується на обєктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Положення ч.1 ст.173-2 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 дійсно, вчинив сварку зі своєю дружиною, чим вчинив насильство в сімї, що підтверджується матеріалами справи.

Винуватість ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, заявою ОСОБА_3 про подію та її поясненнями, в яких остання зазначила, що 10.03.2017 року, близько 19.30 год., ОСОБА_2 наніс їй тілесні ушкодження, а саме: ударив кулаком по голові та обличчю, висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

В наданих поясненнях ОСОБА_2 вказав, що між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_2 виникла сварка на підставі неприязних відносин під час якої ми ображали та принижували один одного. Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, не усвідомлюючи обставин та повної відповідальності через сильний головний біль, провину у вчиненому визнав в повному обсязі.

Підстави, які б давали суду можливість вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони є достатніми та належними, узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи та доводять причетність ОСОБА_2 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В свою чергу, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на рішення Київського районного суду м.Полтави від 16.02.3017 року, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, тобто, остання не являється членом сімї.

Однак, відповідно до пояснень ОСОБА_3, на даний час вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 проживають разом та ведуть спільний побут. Про вказаний факт також зазначив сам ОСОБА_2, який вказав, що між ним та його колишньою дружиною виникла сварка за адресою їх проживання.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_3, у відповідності до положень ст.3 Сімейного кодексу України, являється членом сімї особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки протягом останнього часу спільно проживає з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, та повязана з ним спільним побутом.

Тому, посилання апелянта щодо відсутності в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є безпідставними, оскільки вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення, мало місце, що чітко визначено обставинами справи.

Окрім того, суд апеляційної інстанції в повній мірі враховує факт визнання ОСОБА_2 провини у вчиненому правопорушенні на момент складення протоколу та під час розгляду справи в суді першої інстанції, що ставить під сумнів вказівку щодо вчинення відносно нього психологічного тиску з боку його дружини та працівників поліції.

Разом з тим, ОСОБА_2 долучено до матеріалів справи довідку №4409 Травмпункту Полтавської МКЛ від 13.03.2017 року відповідно до якої у ОСОБА_2 діагностовано ЗЧМТ та струс головного мозку без видимих ушкоджень на момент його огляду.

Але, згідно вказаних відомостей, не вбачається, що отримані ним тілесні ушкодження спричинені саме напередодні конфлікту, оскільки до лікаря травматолога ОСОБА_2 звернувся лише 13.03.2017 року та добровільно відмовився від подальшої госпіталізації.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 27 березня 2017 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай