1Справа № 337/3839/17 3/335/2006/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом від 14 вересня 2017, що надійшла з Управління з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, заступник голови Хортицького районного суду міста Запоріжжя, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч.2 ст. 212-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу б/н від 14 вересня 2017 року, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП у звязку з порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме неповне надання інформації.

У судове засіданні ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заперечення на протокол, у яких просить суд розглянути справу у його відсутність, провадження у справі закрити у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено наступне.

25.08.2016 року до Хортицького районною суду м. Запоріжжя від голови правління ЗОГО «Народний захист» ОСОБА_2 надійшов електронний запит, з проханням надіслати на електронну адресу копії майнових декларацій всіх суддів Хортицького районного суду за 2011-2015 роки; копії автобіографічних довідок всіх суддів Хортицького районного сулу; навантаження на кожного суддю (кількість справ) в 2013-2015 роках; кількість скарг, що надійшли до суду по кожному з суддів у 2013-2015 роках із зазначенням причин скарги.

26.08.2016 року голові правління ЗОГО «Народний захист» ОСОБА_2 та підписом заступника голови суду ОСОБА_1, на електронну адресу надано відповідь №01-24/177/2016.

Як вбачається із копії відповіді, на запит надано дані про навантаження на суддів Хортицького районного суду м. Запоріжжя (кількість справ) в 2013 році, 2014 році, 2015 році, вказано, що Хортицьким районним судом м. Запоріжжя не обліковується надходження окремо скарги на дії суддів (та окремо по суддям). Також зазначено, що автобіографічні довідки суддів містить персональні дані не лише саме суддів, а і членів їх родини, тому відповідно до норм Закону України «Про захист персональних даних» зазначена інформація є інформацією з обмеженим доступом.

Згідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, мають бути надані для ознайомлення відомості, доступ до яких необмежений, тобто з виключенням з документу персональних даних.

Як вбачається із запиту, заявник запитував не відомості, доступ до яких необмежений з виключенням персональних даних, а сам документ як такий, ототожнивши поняття «копія декларації» з поняттям «відомості з декларації».

Частиною 6 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», передбачено, що не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

Декларація про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру як документ містить інформацію про особу, що є конфіденційною і не підлягає оприлюдненню. Отже сама по собі декларація надана бути не може.

Щодо посилання у протоколі на необхідність вилучення з декларації як документу відповідні дані шляхом приховування (ретушування), то суд зазначає, що у такому випадку заявнику практично надавалася б не декларація як така, а окремі відомості з неї, про що заявником не запитувалося.

Крім того, операції з документами, повязані із приховуванням окремих даних, що становлять його зміст (вилучення, затушовування тощо), унеможливили б підготовку відповідної копії, тим більш завіреної.

У відповідності до Інструкції з діловодства на у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 17 грудня 2013 року №173, копія документа повинна відповідати оригіналу.

Отже, виключення з копії автобіографічної довідки персональних даних потягло б за собою невідповідність копії оригіналу і є порушенням зазначеної вище Інструкції.

Відповідно до Положення про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні Хортицького районного суду м. Запоріжжя, затвердженого Наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя №13/16/К від 21.07.2011р., рішення, дії чи бездіяльність відповідальної особи можуть бути оскаржені до голови суду. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Голова правління ЗОГО «Народний захист» ОСОБА_2 зі скаргами до голови суду не зверталась, запитів на отримання відомостей з декларацій суддів, не надходило.

З урахуванням вищезазначених обставин та норм законодавства, суд приходить до висновку, що відповідь на електронний запит голови правління ЗОГО «Народний захист» була надана з дотриманням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про інформацію», Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про запобігання корупції». Закону України «Про засади запобігання ї протидії корупції», Закону України «Про доступ до публічної інформації», без порушення вимог законодавства та ознак правопорушення.

Суд також зазначає, що з протоколу та додатків до нього вбачається, що викладені обставини стали причиною звернення голови правління ЗОГО «Народний захист»» ОСОБА_2 з відповідною скаргою.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, й межах повноважень тау спосіб, ідо передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» сферою застосування Закону с підносили, що виникають при реалізації прав і свобод людини і громадянина між громадянином України, незалежно віл місця його перебування, іноземцем чи особою без громадянства, які перебувають на території України, та органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими і службовими особами.

Отже, норми вказаного Закону поширюють свою дію виключно на правовідносини між фізичним особами під час реалізації своїх прав і свобод та органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами та не застосовуються до правовідносин, які виникають між останніми і юридичними особами, громадськими організаціями, іншими громадськими обєднаннями.

У звязку з надходженням на електронну адресу суду запиту на отримання публічної інформації, в якому запитувачем значилася ЗОГО «Народний захист» в особі голови правління ЗОГО «Народний захист» ОСОБА_2, між судом, як органом державної влади, та громадською організацією виникли правовідносини у сфері доступу до публічної інформації.

Застосування до вказаних вище правовідносин положень Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» зокрема, норм, які наділяють омбудсмена, його представників та посадових осіб Секретаріату повноваженнями здійснювати парламентський контроль, ініціювати перевірку та отримувати пояснення - не відповідає вищенаведеним ним нормам Конституції України та Закону.

Такий висновок також підтверджують положення ст. 16 Закону, згідно з якою Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує: за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; за зверненнями народних депутатів України; за власною ініціативою.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавець розрізняє поняття захисту прав юридичних осіб, благодійних, громадських організацій та поняття захисту прав людини і громадянина і наділяє Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повноваженнями щодо захисту прав саме останньої категорії осіб.

Відповідно до норм вказаного Закону та Порядку здійснення провадження Уповноваженого з прав людини підставою для відкриття провадження у справах про порушення прав і свобод людини с відомості про порушення прав і свобод саме людини і громадянина, у той час як відомості про порушення прав юридичних осіб, громадських обєднань, благодійних організацій не породжують аналогічних правових наслідків.

Протокол про адміністративне правопорушення 14.09.2017 року був складений керівником Управління і питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Відповідно до п.3, підпункту 8 п.4 Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людний, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Раді України з прав людини від 20.06.2012 за № 4/8-12, основними завданнями Секретаріату є організаційне, правове, науково - консультативне, інформаційно аналітичне, науково - експертне, контрольне, матеріально - технічне, фінансове та інше забезпечення діяльності Уповноваженого з метою здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини та громадянина. Секретаріат відповідно до покладених на нього завдань готує пропозиції щодо відкриття провадження у справах про порушення прав і свобод людини та здійснює реалізацію відкритих проваджень.

Разом з тим, всупереч вказаним нормам Закону і Положення, здійснюючи провадження та складаючи протокол про адміністративне правопорушення в рамках даного провадження, Уповноважена посадова особа Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, з урахуванням правовідносин, що виникли між судом та Громадською організацією, діяла не в інтересах та на захист прав конкретної фізичної особи, а саме в інтересах громадського обєднання.

Більш того, положення протоколу про адміністративне правопорушення є суперечливими та взаємовиключними.

Так, виклад у протоколі фактичних обставин правопорушення не узгоджується із правовою кваліфікацією дій, викладеній у цьому ж протоколі, як надання неповної інформації.

Так, частина 2 ст.212-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення Закону України „Про доступ до публічної інформації , а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Самого визначення «повна інформація», або критеріїв «повноти інформації» закон не дає. За загальним правилом, інформація повна, якщо її достатньо для розуміння і прийняття рішень.

Згідно з викладеними у протоколі обставинами вчинення адміністративного правопорушення, запитувачу інформації - громадській організації, було відмовлено у наданні запитуваної інформації в частині копій декларацій суддів та їх біографій.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується неповне надання інформації.

З огляду на наведене, суть правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення суперечить викладеній у ньому правовій кваліфікації та не відображає істотних ознак складу правопорушення.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАІІ розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника, та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, якщо остання не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчинення певного правопорушення та відшуковувати докази на користь обвинувачення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї с частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якою надана Верховною Радою України.

Ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1, суд тлумачить на його користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, провадження у справі підлягає закриттю за п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП закрити у звязку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя А.В. Воробйов