Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/898/17 Головуючий в 1-й інстанції - Степаненко Ю.А.
Єдиний унікальний № 311/2227/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника - адвоката Матросова Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, 23.08.2017 року, о 04-30 годині, на 341 км автодороги Харків-Семфірополь, ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, в медичній установі, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин події, яку визнано правопорушенням, а тому постанова підлягає скасуванню в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, 23.08.2017 року його зупинив інспектор поліції, не повідомивши йому причину зупинки, одразу вилучив у нього права водія та сказав, що він керує автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, на що він пояснив, що тверезий, алкоголь вживав вчора ввечері. Інспектор поліції не пропонував йому проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою будь-якого технічного приладу. Інспектор поліції наказав йому власноруч відігнати машину до найближчої автомобільної стоянки (близько 60 м) та залишити її там, а потім надати письмові пояснення в протоколі. Після повернення на місце його зупинки, він не побачив ні поліцейських, ні їхньої машини. В результаті на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, згідно якого він нібито керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду за допомогою технічного приладу «Драгер», а також в медичному закладі в присутності двох свідків, що не відповідає дійсності. Другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення йому не вручили, з його змістом він ознайомився у суді. Вказує, що свідків так званого «правопорушення» не було. Огляд його на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу поліцейським проведено не було, його не направляли у лікарню та не було відсторонено від керування, тимчасове затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик не проводилося.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Матросова Є.О., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, у зв'язку з наступним.

Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 020065 від 23.08.2017 року, яким зафіксовані обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.3); відеозаписом фіксації правопорушення, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та факт його відмови від медичного обстеження, дачі письмових пояснень та підпису в протоколі, а також поясненнями ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були допитані судом першої інстанції.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надала їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв'язку з чим, вірно встановила фактичні обставини справи щодо відмови ОСОБА_2, який керував транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп'яніння.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення працівниками поліції порядку направлення водія на огляд для встановлення стану сп'яніння є безпідставними.

Так, відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за N1413/27858, виданої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу йому запропоновано не було, є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та подані з метою уникнення відповідальності, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи перевірялись зазначені обставини.

Твердження апелянта про те, що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп'яніння, спростовуються матеріалами справи, оскільки, як і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 23.08.2017 року серії БД № 020065, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 зазначав, що вживав алкоголь ввечері. Аналогічні пояснення містяться й в апеляційній скарзі ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають вимогам допустимості доказів є безпідставними.

Доводи ОСОБА_2 про те, що його не було відсторонено від керування, тимчасове затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик не проводилося також є безпідставними, оскільки зазначені порушення були предметом перевірки в суді першої інстанції та судом надана з цього приводу відповідна правова оцінка.

Доводи апелянта стосовно того, що йому не вручили другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення є слушними, однак його права були відновлені та останній був ознайомлений з його змістом в суді першої інстанції.

Інші доводи апелянта, правильність висновків суду не спростовують.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною та підтверджується матеріалами справи.

Висновки суду про наявність вини в діях ОСОБА_2 обґрунтовані матеріалами справи. Докази зібрані у порядку та на підставі, визначеному законом.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Вказане діяння ОСОБА_2 підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов'язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, склад правопорушення в діях ОСОБА_2, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, вважається закінченим з моменту його відмови від проходження медичного обстеження.

За таких обставин відсутні, передбачені законом, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін