н/п 3/490/1172/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2247/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Подзігун Г.В., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2017 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії БР №143380, згідно якого ОСОБА_1 08.02.2017 року керуючи транспортним засобом марки BMW 520 D, д.н.з. НОМЕР_1, рухався в м. Миколаєві по пр. Центральному біля буд. 62 перебуваючи з явними ознаками наркотичного спяніння: виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість мови, зіниці ока мляво реагують на світло. Водію було запропоновано пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі. Висновком щодо результатів огляду №184 від 08.02.2017 року було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

У судовому засідання ОСОБА_1 із обставинами викладеними в протоколі не погодився, вину у вчиненому не визнав. Пояснив, що 08.02.2017 року за участю його т.з. відбулось ДТП. При складанні матеріалів про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП інспектор йому запропонував пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі, аргументуючи це тим, що вказане є необхідністю. Отримавши копію протоколу за ст.124 КУпАП та пройшовши огляд у медичному закладі він поїхав додому. Про існування протоколу серії БР №143380 від 04.03.2017 року за ч.2 ст. 130 КУпАП він не знав, висновок щодо результатів огляду на стан спяніння він не підписував, копію протоколу він не отримував. Зазначив, що протокол складений від 04.03.2017 року, а події в ньому описуються за 08.02.2017 року.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 також не погодилась із обставинами викладеними в протоколі та пояснила, що під час складання на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння у медичному закладі, оскільки поліцейські пояснили водію, що вони не мають при собі відповідного обладнання для перевірки стану алкогольного спяніння на місці зупинки. ОСОБА_1 погодився та проїхав з патрульними до лікарні де пройшов огляд за допомогою технічного приладу «Драгер». Після проходження тесту лікар повідомив усім присутнім, що водій тверезий. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано здати біоматеріал для аналізу. Через деякий час останній здав вказаний біоматеріал та поїхав додому. Про те, що 08.02.2017 року було складено висновок щодо результатів огляду на стан спяніння, де результатом було вказано, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного спяніння останній не знав. Вказане підтверджується відсутністю підпису на висновку. Також зазначила, що складання протоколу відбулось з порушенням вимог КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не був викликаний для надання пояснень та підписання протоколу, свідків, які вказані в протоколі та надали пояснення 04.02.2017 року, ОСОБА_1 ніколи не бачив та не відмовлявся в їх присутності від підписання протоколу. Крім того, звернула увагу на те, що поліцейськими під час складання протоколу за ст.124 КУпАП не було зазначено, що водій даного т.з. знаходиться в стані наркотичного спяніння, і в порушення вимог КУпАП не відсторонили водія від керування т.з.

Запрошений у судове засідання інспектор роти №1 батальйону №4 УПП в м. Миколаєві лейтенант поліції ОСОБА_3 пояснив, що 04.03.2017 року на ОСОБА_1 було складено протокол за ч.2 ст.130 КУпАП. В даному протоколі дата події вчинення правопорушення вказана 08.02.2017 року. Пояснив, що протокол був складений через місяць тому, що висновок щодо результатів огляду на стан спяніння ОСОБА_1 він забрав не одразу. За свідків, що підписали протокол, він взяв перехожих по вул.3 слобідська в м. Миколаєві, які засвідчили той факт, що ОСОБА_1 не отримав копію протоколу.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки згідно висновку №184 від 08.02.2017 року він керував т.з. BMW 520 D, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення серія БР № 143380 від 04.03.2017 року та його копію, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 04.02.2017 року, висновок щодо результатів огляду №184 від 08.02.2017 року, копію постанови від 09.06.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я

В розділі 2 п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі вказано, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до зазначеної правової норми прямої дії судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.

Враховуючи невизначеність діючими нормами КУпАП процесу судового слідства та збирання доказів під час судового слідства, суд застосовує до спірних правовідносин аналогію права зокрема вимог ст. 71 КАС України де передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, передбачені ст.256 КУпАП, зокрема, зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Отже, єдиним доказом, який мав би підтверджувати провину ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення від 04 березня 2017 року серія БР № 143380. Проте, не можна вважати цей доказ як належний, оскільки він складений з порушеннями, а саме:

- подія та місце де сталося правопорушення описуються за 08 лютого 2017 року, а сам протокол складений 04.03.2017 року. До пояснень патрульного про те, що він склав протокол через місяць, оскільки отримав висновок щодо результатів огляду не одразу, слід поставитись критично, оскільки такий висновок видається патрульному одразу після огляду водія. Крім того, в даному висновку відсутній підпис ОСОБА_1, а тому стверджувати про те, що водій був ознайомлений з результатами огляду та був згоден з ним не можливо;

- свідки що підписали протокол в поясненні вказали, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення та від підпису протоколу, а також від дачі пояснень. До таких пояснень теж слід поставитись критично, оскільки подія відбулась 08.02.2017 року, протокол складений 04.03.2017 року, а пояснення свідків датоване 04.02.2017 року, тобто за 4 (чотири) дні до події (до вчинення правопорушення) та за 28 (двадцять вісім) днів до складення протоколу. З пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні слідує, що його ніхто не викликав для складання вказаного протоколу та він не бачив свідків, що зазначені у ньому. Крім того, з пояснень патрульного у судовому засіданні слідує, що даних свідків він запросив по вул. 3 слобідська в м. Миколаєві, а тому дане свідчить, що вказані особи ніколи не бачили ОСОБА_1 та не могли засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від підпису та від ознайомлення з протоколом серії БР №143380 від 04.03.2017 року;

- тимчасово вилучених документів не було, але за ст.265-1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування

транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про дміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає

тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобовязань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Згідно п. 1 частини першої ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН