Справа №580/65/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Бакланов Р. В.
Номер провадження 33/788/148/17 Суддя-доповідач - Філонова Ю. О.
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 29 березня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, зареєстрований в АДРЕСА_2, фактично проживає в АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 29 березня 2017 року водій ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 08 січня 2017 року о 20 годині 15 хвилин керував автомобілем марки «Niva Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Лебедині по площі Соборній в стані алкогольного сп'яніння чим поручив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати як незаконну, а провадження по справі відносно нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт стверджує про неповне і не об'єктивне дослідження судом першої інстанції доказів та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема наголошу на тому, що 08 січня 2017 року близько 20 години він зі своїми товаришами перебував в парку в м. Лебедин, дійсно вживав алкоголь, однак автомобілем при цьому не керував та навіть не планував ним керувати, у зв'язку з чим близького 18 години цього дня він домовився з товаришем ОСОБА_4 про те, щоб той його та інших друзів відвіз на належному йому автомобілі до дому, що знаходить своє підтвердження в наданих в судовому засіданні поясненнях свідка ОСОБА_4 Однак в цей час до них підійшов поліцейський ОСОБА_5, повідомив про неналежне паркування його авто та просив відігнати його з парку, на що він відмовився, оскільки вживав алкогольні напої та запевнив поліцейського у виконанні вказаної ним вказівки його товаришем ОСОБА_4, на якого він чекав, при цьому факт того, що автомобіль в той час не рухався в судовому засіданні вказав і свідок ОСОБА_5 Після відмови сісти за кермо автомобіля поліцейські почали вимагати від нього проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, на що він спочатку відмовився, оскільки не заперечував факту вживання алкоголю та вимагав пояснень у поліцейських про підстави його затримання, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом. Вказує, що поліцейські затримували його у зв'язку з порушенням ним громадського порядку та при цьому не вимагали у нього ні водійського посвідчення ні свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу. Крім цього, стверджує, що сам поліцейський ОСОБА_6, яким був складений протокол, при його скоєнні не був присутній, а тому йому не відомі всі обставини справи. Разом з тим, вважає, що складений відносного нього протокол містить порушення, оскільки в ньому дописані свідки, яких на місці події не було та вони не допитувались судом першої інстанції. З огляду на викладене ОСОБА_3 вважає, що факт керування ним транспортним засобом та правомірність його затримання поліцейськими є недоведеними, а тому в його діях відсутнє порушення п. 2.5 ПДР України.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону судом дотримані.

Як убачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Зокрема, вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 2), складеного в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відповідно до вимог закону;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 4,5) з яких вбачається, що 08 січня 2017 року близько 21 год. 10 хв. в їх присутності відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративного правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, від дачі письмових пояснень, підпису та отримання копії протоколу ОСОБА_3 відмовився;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції № 11 від 08.01.2017 року, виданим Комунальною установою Лебединською центральною районною лікарнею імені лікаря К.О. Зільберника, відповідно до якого ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 7), при цьому суд не враховує виданий 08.01.2017 року вказаною лікарнею відносно ОСОБА_3 попередній медичний висновок, відповідно до якого в останнього не виявлено ознак алкогольного сп'яніння (а.с. 8), оскільки він спростований заявою лікаря ОСОБА_10.(а.с. 6) та її поясненнями наданими в ході судового розгляду справи;

- рапортом та наданими в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_11, поліцейського Лебединського ВП ГУНП в Сумській області, який пояснив, що того дня він за повідомленням чергового відділу поліції виїхав до парку ім. Т.Г. Шевченка в м. Лебедині Сумської області, де був виявлений автомобіль марки «Niva Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1 із-за його керма вийшов ОСОБА_3, з ротової порожнини якого чувся різкий запах алкоголю, на зауваження не реагував, будь-які документи надавати відмовлявся;

- рапортом та поясненнями свідка ОСОБА_12, помічника чергового, старшого сержанта поліції Лебединського ВП ГУНП в Сумській області, який вказує на те, що 08.01.2017 року він разом з колегами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в ході здійснення чергування по охороні громадського порядку в м. Лебедин Сумської області, помітив автомобіль марки «Niva Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався в парку ім.. Т.Г. Шевченка із прив'язаною по заду нього камерою на якій хтось перебував, потім зупинився в парку біля фонтану, із-за його керма вийшов ОСОБА_3 із запахом алкоголю, на питання чому він заїхав до парку пояснити нічого не міг, вів себе зухвало, неадекватно, ігнорував його з колегами, після чого на місце події вони викликали інспектора Бугайова В.О. уповноваженого на здійснення дорожнього контролю. Який по приїзду пропонував ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що той відмовлявся, однак згодом погодився та поїхав з ним до лікарні. При цьому, наголосив на тому, що ОСОБА_3 керував автомобілем, коли він заїжджав до парку з боку вул. Ковпака, а вони знаходились на площі з боку вул. Героїв Майдану;

- поясненнями свідка ОСОБА_6, інспектора Лебединського ВП ГУНП в Сумській області, який вказав, що 08.01.2017 року його було викликано до парку ім.. Т.Г. Шевченка в м. Лебедині Сумської області з тих підстав, що ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння у вказаному парку катає на камері прив'язаної до заду його авто невідому дівчину, вони рухались з вулиці Сумської в напрямку центру міста. На його пропозицію пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 спочатку відмовився, потім погодився, в присутності двох свідків відмовився від підпису протоколу та отримання його копії;

- поясненнями свідка ОСОБА_14, патрульного Лебединського ВП ГУНП в Сумській області, який вказав, що 08.01.2017 в парку ім. Т.Г. Шевченка в м. Лебедин Сумської області стоїть автомобіль, біля нього ОСОБА_11 і ОСОБА_12, з боку водійських дверей автомобіля стояв ОСОБА_3, згодом останній поїхав з ОСОБА_6 до лікарні, а вони залишились на місці з метою охорони авто.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Разом з цим, в ході вивчення справи доходжу висновку, що як пояснення свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_4 так і наявний в матеріалах справи відеозапис не спростовують факту вчинення ОСОБА_3 передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 про скасування постанови суду та закриття провадження у справі, то їх вважаю безпідставними з огляду на наступні обставини.

Зокрема не можуть заслуговувати на увагу доводи апелянта про неповне та необ'єктивне дослідження судом першої інстанції наявних в матеріалах справи доказів, оскільки по-перше ОСОБА_3 вказані доводи нічим не обґрунтовує, а саме в чому ж полягає така неповнота чи необ'єктивність, а по-друге, районним судом в деталях проаналізовано всі наявні в матеріалах справи докази, допитано ряд свідків, вивчено та оцінено долучений до матеріалів відеозапис.

Щодо викладу зі своєї сторони ОСОБА_3 фактичних обставин події, то до них відношуся критично, оскільки вони повністю суперечать наявним в матеріалах справи доказам та нічим не підтверджуються. Зокрема, апелянт заперечує факт керування ним транспортним засобом, однак він спростовується поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12. які в судовому засіданні чітко вказували на те, що ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Niva Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, підстав не довіряти вказаним свідкам суд не вбачає оскільки вони логічні, послідовні та узгоджені між собою. Разом з тим, посилання апелянта на пояснення свідка ОСОБА_4, знайомого який повинен був того дня керувати автомобілем ОСОБА_3, не спростовують факту керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та не виключають адміністративну відповідальність за вчинення ним вказаного правопорушення.

Не знаходять свого підтвердження, а навпаки спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, доводи апелянта про те, що працівники поліції не прохали у нього жодних документів, а саме водійського посвідчення чи технічного паспорту на автомобіль, оскільки ті як в рапортах так і в ході судового засідання вказували на зухвалу поведінку ОСОБА_3, його відмову надавати будь-які документи та ігнорування поліцейських. Крім цього, при оцінці вказаних доводів враховую і факт відмови ОСОБА_3 від надання письмових пояснення, підпису та отримання копії протоколу, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 4,5) та водночас зазначаю, що вказані доводи апелянта не спростовують його вини.

Щодо тверджень ОСОБА_3 про не відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, посилаючись на дописаних в ньому іншим чорнилом свідків яких за його словами не було на місці події, то їх вважаю надуманими з метою уникнення ним відповідальності, оскільки в ході вивчення вказаного протоколу будь-яких дописувань, виправлень чи то наявність слідів від іншого чорнила виявлено не було, натомість встановлено відсутність будь-яких невідповідностей даного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. Не здійснення допиту вказаних свідків судом першої інстанції не ставить під сумнів законність оскаржуваної постанови, оскільки в матеріалах справи містяться їх письмові пояснення з підписами та датами (а.с. 4,5).

Також, вважаю безпідставними доводи ОСОБА_3 про незаконність його затримання працівниками поліції, оскільки як вбачається з матеріалів справи, в ході чергування поліцейськими в парку ім. Т.Г. Шевченка в м. Лебедин Сумської області було виявлено автомобіль під керуванням останнього, зупинено, однак при цьому жодного адміністративного затримання передбаченого ст. 261 КУпАП як такого відносно ОСОБА_3 не застосовувалось.

Крім того, наголошую на тому, що ОСОБА_3 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п. 2.9 «а» ПДР України, тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а не як зазначає в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 про відсутність в його діях порушення п. 2.5 ПДР, тобто відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 29 березня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.