Справа № 154/2495/17 Провадження №33/773/941/17 Суддя в 1 інстанції: Вітер І. Р.
Категорія: ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді МАЦЮК Ігор Миколайович, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працює викладачем спецдисциплін Володимир-Волинської дитячої художньої школи, депутат сьомого скликання Володимир-Волинської міської ради Волинської області,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, будучи депутатом Володимир-Волинської міської ради сьомого скликання Волинської області, тобто субєктом, визначеним п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», на якого поширюється дія зазначеного Закону, не повідомив у встановленому законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, прийнявши рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Зокрема, ОСОБА_1, як депутат, проголосував за прийняття рішення Володимир-Волинської міської ради № 11/8 від 11.11.2016 «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою наступної їх передачі у власність», яким було надано дозвіл матері ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для індивідуального садівництва в натурі з метою наступної її передачі у власність загальною площею 262 кв.м., розташованої за адресою: м. Володимир-Волинський, вулиця Зимнівська, 54С.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову судді щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі щодо останнього на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП. Посилається на те, що диспозиція ч.1 ст.172-7 КУпАП носить бланкетний характер, тобто відсилає до встановлених саме законом випадків та порядку повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів. Однак, законом України «Про запобігання корупції» не визначеного даного порядку, як і не визначено його нормативно-правовими актами міської ради. Також протоколами про адміністративні правопорушення не встановлено наявності в діях ОСОБА_1 факту приватного інтересу, який мав би чітко сформульований, не зазначено наявності факту суперечності між його приватним інтересом і представницькими повноваженнями, наявності повноважень на прийняття рішення та інших обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення справи. Вважає, що судом не встановлено будь-якої необєктивності чи упередженості ОСОБА_1 при прийнятті рішення міської ради, тому у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримували апеляційну скаргу та просили закрити провадження у справі, прокурора, яка заперечила апеляцію і просила постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Згідно з п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», передбачені заходи запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема субєкти відповідальності за корупційні правопорушення зобовязані: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка передбачає питання врегулювання конфлікту інтересів в органах місцевого самоврядування, сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Разом з тим, ОСОБА_1, будучи депутатом міської ради, свідомо проігнорував вказані вимоги Закону, які виразилися у неповідомленні депутатів ОСОБА_5 - Волинської міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів, зокрема те, що ОСОБА_4, в користь якої 11.11.2016 буде прийматись рішення щодо надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою, є його матірю, та сам взяв безпосередню участь у позитивному голосуванні по даному питанню.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП визнав повністю. Свої дії мотивував тим, що вчасно не зміг відреагувати та повідомити депутатів про наявність у нього реального конфлікту інтересів при обговоренні питання та голосування за прийняття рішення № 11/8 від 11.11.2016, яким його матері ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для індивідуального садівництва в натурі з метою наступної її передачі у власність.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, стверджується й іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколами про вчинення адміністративних правопорушень №№ 105 та 106 від 15 вересня 2017 року;

- особистими письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29 серпня 2017 року, в яких він пояснює про факт та обставини обговорення питання та голосування за прийняття рішення № 11/8 від 11 листопада 2016 року, яким його матері ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для індивідуального садівництва в натурі з метою наступної її передачі у власність загальною площею 262 кв. м., розташованої за адресою: м. Володимир-Волинський, вулиця Зимнівська, 54С;

- письмовими поясненнями начальника відділу з питань організаційно-аналітичної роботи Володимир-Волинської міської ради ОСОБА_6 від 28 серпня 2017 року, відповідно до яких ОСОБА_1 проголосував за прийняття рішення № 11/8 від 11.11.2016, яким його матері ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для індивідуального садівництва в натурі з метою наступної її передачі у власність;

- рапортом співробітника УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НП України, яким стверджено про виявлення вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, повязаних із корупцією;

- протоколом першої сесії № 1 від 15.12.2015 Володимир-Волинської міської ради Волинської області, згідно з яким ОСОБА_1 було зареєстровано депутатом Володимир-Волинської міської ради сьомого скликання;

- прийнятим Володимир-Волинською міською радою Волинської області рішенням № 11/8 від 11.11.2016, яким ОСОБА_4 матері ОСОБА_1, було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для індивідуального садівництва в натурі з метою наступної її передачі у власність загальною площею 262 кв. м., розташованої за адресою: м. Володимир-Волинський, вулиця Зимнівська, 54С;

- протоколом № 11 від 11.11.2016 засідання одинадцятої сесії Володимир-Волинської міської ради, яким підтверджується факт обговорення на сесії ради проекту рішення «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою наступної їх передачі у власність» та присутності і голосування при цьому ОСОБА_1, який також виступав у засіданні;

- результатами поіменного голосування від 11.11.2016 щодо прийняття рішення «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою наступної їх передачі у власність», згідно якого ОСОБА_1 о 11 годині 08 хвилин проголосував «ЗА» його прийняття;

- копією паспорта ОСОБА_4, серії АС 497722, та свідоцтвом про народження ОСОБА_1, серії І-АВ № 042947, стверджується, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4;

- копією посвідчення депутата Володимир-Волинської міської ради Волинської області ОСОБА_1

Отже, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, як неповідомлення у встановленому законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також вчинення ОСОБА_1 дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, позитивні дані про особу ОСОБА_1, ступінь його вини та інші обставини, обравши йому на підставі ч.2 ст.36 КУпАП стягнення згідно з санкцією ч.2 ст.172-7 КУпАП, яке є мінімальним.

Із урахуванням наведеного, порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2Б залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_5