Справа №635/5586/17
Провадження №3/635/1582/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року селище Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області О.М. Пілюгіна, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який обіймає посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Церій Фарм», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

ВСТАНОВИВ:

судом встановлено, що ОСОБА_1 - директор за сумісництвом ТОВ «Церій Фарм», юридична адреса товариства: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська, 223, кімната 6-8, допустив порушення законодавства про працю, а саме: провів виплату заробітної плати ОСОБА_2 у проміжок часу, що перевищив 16 календарних днів та пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата; розірвав трудові договори з працівниками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не за два тижні після письмових попереджень, які надійшли від цих працівників.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав суду письмові пояснення, просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, посилаючись на те, що ТОВ «Церій Фарм» зі свого боку виконало всі дії, направлені на перерахування та виплату заробітної плати ОСОБА_2 з додержанням строку встановленого ст. 115 КЗпП України, а саме 07 червня 2017 року склав та здав в банк платіжне доручення на перерахування заробітної плати останній, а розподіл та зарахування цих грошей вранці 08 вересня 2017 року сталося з вини банку, а не з вини ТОВ «Церій Фарм». Визначений ст. 38 КЗпП двотижневий строк при звільненні працівника за власним бажанням є гарантуванням інтересів саме роботодавця, якому надається час для пошуку робітника для заміни звільненої особи на посаді останнього. Проте роботодавець має право, на прохання робітника звільнити його до закінчення двотижневого строку, як власне і відбулось з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 При цьому, ч. 1 ст. 41 КУпАП не передбачена відповідальність за порушення строків звільнення працівників. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення № 20-01-4200/1745-0329 від 20 вересня 2017 року не вказано, які протиправні дії вчинив ОСОБА_1, вказаний протокол він не підписував та йому не було надано право на надання пояснень та зауважень; права, передбачені ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 розяснено не було, оскільки протокол взагалі складено без участі останнього та без його відома. Також, за текстом протоколу датами вчинення правопорушення вважаються 08 червня 2017 року та 26 червня 2017 року, а саме дата видачі заробітної плати ОСОБА_2 та дата звільнення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відповідно, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 38 КУпАП трьохмісячний термін накладення судом адміністративного стягнення збігає 26 вересня 2017 року.

Суд розглянувши письмові заперечення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а також інші порушення вимог законодавства про працю передбачена відповідальність ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини, докази по справі і письмові пояснення ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 щодо звільнення працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не за два тижні після письмових попереджень останніх, відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 41 КУпАП, оскільки відповідно до вимог ст. 38 КЗпП двотижневий термін встановлюється для працівника, який бажає розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк для попередження про це власника, та не потребує його обовязкового дотримання власником, що виключає притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вказані дії, проте враховуючи, що ОСОБА_1, як посадова особа директор ТОВ «Церій Фарм» провів виплату заробітної плати ОСОБА_2 у проміжок часу, що перевищив 16 календарних днів та пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 115 КЗпП України, суд приходить до висновку, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення № 20-01-4200/1745-0329 від 20 вересня 2017 року; даними акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 20-01-4200/1745; даними відомості про розподілення заробітної плати ТОВ «Церій Фарм» від 22 травня 2017 року; даними відомості про розподілення заробітної плати ТОВ «Церій Фарм» від 08 червня 2017 року; даними розрахункової відомості ТОВ «Церій Фарм» за травень 2017 року.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом'якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення суд не вбачає.

Вивченням даних про особу порушника встановлено, що ОСОБА_1 є посадовою особою, обіймає посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Церій Фарм».

За викладених обставин, суд приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Згідно з п. 5. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі прийняття судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з осіб визнаних винними у вчиненні адміністративного правопорушення, на користь держави стягується сума судового збору в 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01 січня 2017 року становить суму в розмірі 320,00 гривень.

Сума судового збору на підставі ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 24, 33-35, 40-1, ч.1 ст. 188-16, п.4 ч.1 ст. 213, ст.ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 256, 283-285 КУпАП, п. 5. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М. Пілюгіна