Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Міхєєва І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі судді судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Оржонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.11.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_2 23.08.2017 року о 23.05год. на перехресті вулиці Межова та вулиці Азовстальська в Лівобережному районі м.Маріуполя керував автомобілем Мазда 626, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, однак на вимогу працівників поліції від проходження огляду для визначення стану спяніння за допомогою алкотестеру «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, а також від проходження медичного огляду в закладі охорони здоровя на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.11.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись з постановою судді, адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо його підзахисного у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції 22.11.2017 року розглянув справу у порушення вимог ст.268 КУпАП у відсутність ОСОБА_2, незважаючи на клопотання останнього про перенесення судового розгляду у звязку із хворобою, що підтверджувалось копією листка непрацездатності, які надав до суду першої інстанції апелянт, та у свою чергу також направив заяву про відкладення розгляду справи.

Вважає, що суд першої інстанції неправомірно визнав неявку ОСОБА_2 неповажною у звязку з тим, що він знаходився на лікарняному з 13.11.2017 року до 22.11.2017 року, оскільки до праці останньому за приписом лікаря необхідно було приступити лише 23.11.2017 року.

Також зауважує, що суд першої інстанції не надав йому, як захиснику ознайомитися з матеріалами провадження щодо ОСОБА_2, та взагалі не розглянув це клопотання.

На думку апелянта, ОСОБА_2 фактично був позбавлений права на захист, оскільки матеріали адміністративної справи щодо його підзахисного знаходились у провадженні суду першої інстанції протягом 22 днів.

Окрім того, вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол щодо останнього складений з порушенням п.7 Розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тому що з нього не вбачається, чи пропонували працівники поліції пройти ОСОБА_2 огляд на стан спяніння у медичному закладі.

Звертає увагу суду, що у порушення вимог ст.280 КУпАП судове рішення постановлено без допиту свідків, працівників поліції та самого ОСОБА_2

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, при апеляційному розгляді просили закрити провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з таких підстав.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 порушує питання про те, що при розгляді адміністративної справи щодо ОСОБА_2 суд першої інстанції, проігнорувавши клопотання його підзахисного про перенесення слухання справи у звязку з хворобою, та його заяву про відкладення розгляду цього провадження для ознайомлення з матеріалами справи, у цей день, 22.11.2017 року, постановив судове рішення, що позбавило його підзахисного права на захист.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дана справа розглянута судом першої інстанції 22.11.2017 року у відсутність ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, в матеріалах провадження наявні дані про своєчасне сповіщення ОСОБА_2 про місце та час розгляду справи, а саме 22.11.2017 року о 09.30год., що підтверджується повідомленням «Укрпошти», з якого вбачається, що судова повістка останньому вручена 14.11.2017 року (а/п 11), натомість, наявне клопотання останнього від 22.11.2017 року про долучення до матеріалів провадження копії листка непрацездатності, з якого вбачається, що ОСОБА_4 з 13.11.2017 року по 22.11.2017 року включно знаходився на амбулаторному лікування у Комунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м.Маріуполя», стати до роботи 23.11.2017 року (а/п 13), та перенесення розгляду справи (а/п 12), а також клопотання від 22.11.2017 року про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою, оскільки він бажає особисто надати пояснення з приводу обставин складання протоколу, заявляти клопотання та надати докази відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення (а/п 14).

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності.

Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою, яке тягне безумовне скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція скасувавши постанову має право закрити провадження по справі або прийняти нову постанову.

Розглянувши по суті адміністративну справу щодо ОСОБА_2 приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 23.08.2017 року о 23.05год. на перехресті вулиці Межова та вулиці Азовстальська в Лівобережному районі м.Маріуполя керував транспортним засобом Мазда 626, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду для визначення стану спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначено як достовірні докази у справі протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 015330, складений 23.08.2017 року, в якому містяться особисті пояснення ОСОБА_2, що він керував автомобілем НОМЕР_2, випив 0,5л пива алкогольного, у лікарню не поїде, алкотестер продувати відмовився, з протоколом згоден (а/п 2), пояснення свідків ОСОБА_5 (а/п 3) та ОСОБА_6 (а/п 4), з яких вбачається, що 23.08.2017 року о 23.10год. у їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного спяніння.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню дорожньо-транспортної пригоди складено в загальних межах відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і обєктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_2, а тому доводи апелянта про відсутність в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Що стосується апеляційних вимог про те, що судом першої інстанції не викликані та не допитані свідки та працівники поліції, то вони не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ні від ОСОБА_2, ні від його захисника ОСОБА_3 до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області не надходили клопотання або заяви про виклик та допит свідків, працівників поліції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану спяніння, а тому суд правильно визначив, що не виконання такого обовязку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає зокрема і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_2 є склад даного адміністративного правопорушення.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців із дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні не пізніше трьох місяців з дня його виявлення.

Враховуючи, що ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху 23 серпня 2017 року, тому строк накладення адміністративного стягнення сплив, з цих підстав провадження в справі про адміністративне правопорушення належить закрити на підставі ст.247 ч.1 п.7 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП України.

На підставі викладеного і керуючись ст. 294, 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.11.2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за статтею 130 ч.1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_2 за статтею 130 ч.1 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя