Справа № 745/350/17 Головуючий у 1 інстанції Савченко О. А.
Провадження № 33/795/467/2017
Категорія - ч. 2 ст. 172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

з участю

прокурорів - Хамайка, Карася В.М.,

захисника-адвоката - Торбєєва М.О.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Конятин, Сосницького району, Чернігівської області, з вищою освітою, одруженого, працюючого заступником голови Сосницької районної ради Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1,2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 320 грн. 00 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді заступника голови Сосницької районної ради Чернігівської області, виконуючи обов'язки голови Сосницької районної ради, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України від 14.10.2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» посадовою особою органу місцевого самоврядування - суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив сесію Сосницької районної ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час видання розпоряджень № 42 від 24.10.2016 року «Про оплату праці працівників районної ради», № 46 від 25.11.2016 року «Про оплату праці працівників районної ради», № 50 від 23.12.2016 року «Про оплату праці працівників районної ради», відповідно до яких всупереч рішенню другої сесії сьомого скликання Сосницької районної ради № 17-VII від 27.11.2015 року «Про умови оплати праці заступника голови районної ради» самостійно встановив собі розмір премії у жовтні-грудні 2016 року, який перевищив встановлену вищевказаним рішенням межу преміювання.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та закрити провадження в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевий суд посилаючись на ст. 277 КУпАП хибно дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні його клопотання про закриття провадження по справі, оскільки зміст даної норми статті передбачає тільки зупинення строку розгляду справи про адміністративне правопорушення, але не може змінити чи продовжити строки, встановлені ст. 38 КУпАП.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката Торбеєва М.О. на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурорів про безпідставність доводів поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі, про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними і такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом чинного антикорупційного законодавства України.

Висновок місцевого суду про наявність в діянні ОСОБА_2 складу пов'язаних з корупцією адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим та в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, була надана правильна оцінка, в контексті положень ст. 251 КУпАП шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Що стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі щодо невірного підрахунку строків притягнення до адміністративної відповідальності, то з даним твердженням не можливо погодитись.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції в повній мірі перевірено питання строків накладення адміністративного стягнення та обґрунтовано, на підставі положень ст. 38, 277 КУпАП та Постанови Пленуму ВССУ №11 від 17.10.2014 року зроблено висновок про те, що на момент винесення судового рішення строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не минув.

Так, відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВССУ №11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», у випадку відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв'язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.

Оскільки норма статті 38 КУпАП є загальною, а норми викладені в статті 277 КУпАП по відношенню до неї є спеціальними, то в даному випадку судом першої інстанції під час винесення рішення цілком вірно було застосовано спеціальну норму, з чим погоджується і апеляційний суд.

Зокрема, суд першої інстанції вірно визначив дату виявлення правопорушення - 24 травня 2017 року, а також строк накладення адміністративного стягнення, враховуючи, що 12 червня 2017 року, тобто до спливу строку накладення стягнення провадження у справі було зупинено, а відновлено 05 липня 2017 року та 13 вересня 2017 року, тобто до сплину строку передбаченого чинним законодавством, винесено по справі рішення.

З даним висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Місцевий суд, з дотриманням вимог статей 245, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував всі обставини справи та прийняв законне і обґрунтоване рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, порушень чинного законодавства під час розгляду в суді та при винесенні місцевим судом рішення щодо ОСОБА_2, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, який до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність та в межах санкцій частин статей, за якими доведено його винність, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчинених правопорушеннях, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування або зміни постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Оседач