Єдиний унікальний номер 728/1460/17
Номер провадження 3/728/513/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Новікова О.М.

при секретарі - Коваленко В.В.

прокурора - Демченка Я.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, заміжньої, жительки м.Бахмач, Чернігівської області, вулиця Робітнича,9, працючої директором комунальної установи Бахмацької районної ради «Об»єднаний трудовий архів Бахмацького району», ідентифікаційний код НОМЕР_1, -

за ч.1ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, будучи директором комунальної установи Бахмацької районної ради Об»єднаний трудовий архів Бахмацького району, тобто у відповідності до п.п. „б п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України „Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, у порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону від 14 жовтня 2014 року у встановлений законом термін не подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік за формою, що визначається Національним агентством.

Датою фактичного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік є 27 червня 2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнала та пояснила, що вона дійсно не подала вчасно декларацію, але це було зумовлено рядом причин, а саме: вона не була вчасно проінформована про необхідність подачі декларації до 01.05.2017 року, так, як вона не є державним службовцем і за попередні роки роботи на цій посаді вона не поздавала щорічну декларацію, також має погані навички користування мережею „Інтернет, та свою неуважність, зайнятість на роботі. При цьому також своєчасно не змогла подати декларацію через перевантаження сайту.

Прокурор Бахмацької місцевої прокуратури в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, але при цьому врахувати обставини на які посилається тарасенко О.О.

Суд, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши прокурора, особу, що притягується до адміністративної відповідальності прийшов до такого висновку.

Рішенням сьомої сесії п»ятого скликання від 28.02.2007 року Бахмацької районної ради ОСОБА_1 призначено на посаду директора комунальної установи Бахмацької районної ради Об»єднаний трудовий архів Бахмацького району.

Витягом із Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що міститься в загальному доступі в мережі Інтернет, зокрема на сайті https//public.nazk.gov.ua (а.с.15-17), підтверджується, що ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік 27 червня 2017 року о 09 год.06 хв.

Таким чином, аналіз вказаних вище доказів дає підстави Суду твердити, що ОСОБА_1, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави зобовязаний своєчасно подавати декларацію, але в порушення ч.1 ст.45 Закону від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII не своєчасно подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, оскільки граничний термін подачі такої декларації був по 1 травня 2017 року включно, а декларація нею фактично подана 27 червня 2017 року.

Формально в діях ОСОБА_1 містяться ознаки діяння, яке підпадає під ч.1 ст. 172-6 КУпАП, тобто, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Проте, в даній конкретній ситуації суд хоче звернути увагу на наступне.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Тобто, Закон, на підставі якого ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності передбачає можливість її звільнення за умови, що дії правопорушника носять характер „малозначності.

При цьому, суд розуміє, що в законодавстві неможливо визначити чіткі критерії для оцінки діяння „малозначним, а тому для зясування питання „чи було діяння малозначним необхідно в кожному конкретному випадку враховувати різноманітні фактори, які характеризують діяння і співставити з однієї сторони інтереси особи, права якої обмежуються (яка притягується до адміністративної відповідальності) та з іншої сторони інтереси суспільства в цілому, що охоплюється такою складовою принципу „верховенства права, закріпленого в статті 8 Конституції України, як „принцип пропорційності.

В такому випадку суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання щодо адміністративної відповідальності необхідно врахувати співвідношення між діянням вчиненим ОСОБА_1 та наслідками, які може застосувати до неї держава за таке діяння.

Продовжуючи дослідження питання „пропорційності між діянням ОСОБА_1 та можливими наслідками за таке діяння, суд вважає за необхідне звернути увагу на підходи, які використав Конституційний Суд України, що відображено в пунктах 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15рп/2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання), і який вказував, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним

та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи

Далі говорячи про загальні принципи щодо відповідності тяжкості правопорушення застосовуваним заходам до порушника в порядку порівняння суд хоче підкреслити, що проблема „пропорційності при призначенні покарання є нормальною світовою практикою в цивілізованих країнах, що може бути взято за „стандарт в національній практиці з врахуванням особливостей української правової системи.

Наприклад стаття 62 Кримінального кодексу Німеччини присвячена принципу пропорційності, і встановлює, що міра виправлення та безпеки не може бути призначена, якщо вона не співмірна діянням виконавця, які він вчинив або ймовірно вчинить, а також ступеню небезпеки, що від нього йде.

У відповідності зі статтею 718.1 Кримінального кодексу Канади фундаментальний принцип призначення покарання принцип пропорційності полягає в тому, що „покарання повинно бути пропорційним тяжкості злочину та ступеню відповідальності правопорушника (the degree of responsibility of the offender).

Таким чином, з наведеного вище можна побачити, що при вирішенні питання при притягненні особи до відповідальності і виборі до неї, у звязку із цим „заходів відповідальності, обовязкового дослідження потребує дослідження проблеми про характер такого діяння в співставленні з можливими наслідками, що узгоджується із застосуванням принципу верховенства права та міжнародних стандартів в галузі прав людини взагалі.

При цьому, хоча наведені вище приклади щодо загальних принципів співвідношення покарання та вчиненого діяння стосувались сфери кримінального права, вони на думку суду підлягають застосуванню і в даній конкретній ситуації з огляду на місце корупційних правопорушень в системі права України і віднесення даного питання до сфери публічного права.

Також, в такій ситуації суд звертає увагу, що для багатьох правових систем європейських держав поділ правопорушень на кримінальні і адміністративні не є характерним і дана категорія охоплюється єдиним терміном правопорушення (offense), що вимагає застосування загальних гарантій до таких правопорушень.

Так само, і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не обмежується виключно „злочинами (див. наприклад „Енгель проти Нідерландів).

Отже, повертаючись до обставин даної справи суд зазначає, що з однієї сторони він розуміє, що розвязання проблеми корупції є одним із пріоритетів для українського суспільства на сьогоднішньому етапі розвитку держави, у звязку із чим основні реформи, які відбуваються в Україні спрямовані саме на боротьбу з корупцією.

З іншої сторони, суд в даній конкретній ситуації враховує характер діянь ОСОБА_1 і ряд факторів, які впливають на „значимість такого діяння.

Так, остання працює на посаді директора комунальної установи Бахмацької районної ради «Об»єднаний трудовий архів Бахмацького району, яка раніше не була суб»єктом декларування. Також суд враховує, що ОСОБА_1 прострочила подання декларації, яка була нею подана 27 червня 2017 року. Будь-яких шкідливих наслідків, як державним інтересам, так і правам інших осіб такі дії не заподіяли.

Так само, такі дії і не свідчать про намір приховування незаконних доходів ОСОБА_1 або виведення незаконно нажитих коштів та активів за межі України.

Виходячи з викладеного, суд також оцінює діяння ОСОБА_1 в світлі загальних інтересів суспільства, визначаючи місце діяння, що розглядається, серед корупційних справ щодо високопосадовців з багатомільйонними збитками для держави або навіть з корупційними діяннями, які мають місце в галузі освіти, охорони здоровя, в судовій системі та правоохоронних органах тощо, серед яких ОСОБА_1 прострочила подання електронної декларації .

Окремо суд зазначає, що він впевнений, що в даному випадку складення протоколу про адміністративне корупційне правопорушення не є заходом демонстрування видимості боротьби з корупцією і наслідком реалізації правоохоронними органами системи „показників в роботі, але для уникнення існування позиції про панування в судово-правоохоронній системі „інквізиційного процесу особа, яка проводила перевірку з метою реалізації принципів закріплених в Законі України „Про національну поліцію від 2 липня 2015 року № 580-VIII (статті 1, 2, 6-9) могла врахувати сукупність наведених вище факторів щодо „малозначності діяння вчиненого ОСОБА_1 і шляхом прийняття відповідного процесуального рішення вжити заходів по захисту її прав, а не „створенню обвинувачення в корупційному правопорушенні за фактичне прострочення подання декларації, що наслідком потягло нераціональне витрачання додаткових ресурсів держави на розгляд даної справи.

Отже, суд доходить до висновків, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_2 за своїм характером є „малозначним і призначення будь-якого адміністративного стягнення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КупАП в даному випадку не буде відповідати вчиненому (пропорційним).

При цьому, в цій ситуації норми КУпАП (стаття 22) допускають звільнення порушника від адміністративної відповідальності, що є вираженням конституційних принципів верховенства права, додержання гуманізму, справедливості й законності і що можливо і необхідно реалізувати в даній конкретній ситуації.

Виходячи з вищевикладеного в даній ситуації є підстави звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, що дозволяє досягти заходів попередження правопорушення і що ґрунтується на нормах закону, зокрема статті 22 КУпАП.

Керуючись статтями 3, 8, 19, 55, 68 Конституції України, статтями 1, 9, 22, 23, 33, 184, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Закрити провадження в справі за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя : О.М. Новіков