П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_2.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 19 червня 2017 року приблизно в 16 год. 45 хв. керував автомобілем «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 135 - а по вул. Обухівській в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Захисник зазначає, що 18 червня 2017 року та 19 червня 2017 року щодо ОСОБА_3 складено два протоколи про адміністративні правопорушення. Апелянт звертає увагу на те, що 18 червня 2017 року ОСОБА_3 разом з друзям відпочивав біля озера. Після чого до його автомобіля під'їхав патруль поліції та інспектори поліції попросили його відчинити автомобіль, щоб оглянути. Потім його відвезли до медичної установи для проходження огляду на визначення стану сп'яніння, де ОСОБА_3 відмовився, оскільки не був водієм та не керував автомобілем.

Апелянт звертає увагу на те, що 19 червня 2017 року ОСОБА_3 поїхав до управління поліції, де написав скаргу на інспекторів поліції, які незаконно склали протокол щодо нього 18 червня 2017 року. Саме ця обставина, на думку апелянта, була підставою переслідування ОСОБА_3 працівниками поліції та складання другого протоколу про адміністративне правопорушення 19 червня 2017 року.

Захисник ОСОБА_2 зазначає, що в суді першої інстанції було встановлено факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на визначення стану сп'яніння, проте не встановлено факту керування ним автомобілем.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудних камер інспекторів не містить всього перебігу подій, оскільки є переривчастим, що, на думку апелянта, зроблено навмисно самими працівниками поліції. Захисник ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3 був незаконно зупинений, хоча інспектор називав три причини зупинки та жодна з них не була порушена ОСОБА_3

Апелянт вважає, що відеозапис з нагрудної камери підтверджує той факт, що явних ознак наркотичного сп'яніння у ОСОБА_3 не спостерігалось, тому у працівників поліції не було підстав вважати, що він перебував у стані наркотичного сп'яніння.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримався в повній мірі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з постанови, судом першої інстанції всебічно досліджені всі докази: допитані ОСОБА_3, свідок - працівник поліції ОСОБА_4, який склав протокол щодо ОСОБА_3, інші свідки, зокрема, про допит яких заявляв сам ОСОБА_3, досліджені письмові докази, а також відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції. Всім доказам дана оцінка і зроблений висновок про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З таких висновком погоджується апеляційний суд.

Судове рішення є мотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі та під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2 стверджують, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо ОСОБА_3, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Зазначеною Інструкцією регламентований порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Як зазначив сам ОСОБА_3, він відмовився від проходження огляду, тому доводи про порушення процедури огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення БР № 158954 від 19 червня 2017 року ОСОБА_3 керував автомобілем «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідність обличчя, звужені зіниці). Відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_3 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та пояснює це тим, що він не вживав наркотичних засобів, інспектори поліції навмисно переслідували його та незаконно зупинили.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи ОСОБА_3 є непереконливими, а вказані обставини, на думку суду, не є поважними причинами невиконання вимог працівника поліції.

Щодо можливих порушень, допущених поліцейськими патрульної поліції, на які вказує апелянт, то перевірка законності їх дій, не пов'язаних з проведенням огляду на стан сп'яніння, не відноситься до компетенції апеляційного суду в даному провадженні. Такі дії можуть бути оскаржені у передбаченому законом порядку.

Із відеозапису нагрудної камери інспектора поліції вбачається відмова ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в присутності свідків.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 повідомив, що він не хотів їхати до медичної установи, щоб пройти огляд на стан визначення наркотичного сп'яніння, а наполягав на проходженні огляду на місці.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 12 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

З огляду на викладене,апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун