АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/84/17 Головуючий у першій інстанції - Смик С.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши апеляційну особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_4 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до постанови судді під час проведення перевірки 16.11.2016 року було встановлено, що ОСОБА_4, будучи директором ТОВ «КРКА Україна», перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, 13, оф. 127, у порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП України, згідно з якою заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки, не виплатив заробітну плату у встановлений законом строк.

Так, згідно наказу від 05.09.2016 року № 125 К/Тм ОСОБА_5 надано основну щорічну відпустку з 07.09.2016 року, тривалістю 9 календарних днів, заробітна плата за весь час відпустки виплачена 20.09.2016 року, що підтверджує витяг з відомості від 20.09.2016 року № ВВ16-00133.

Також, згідно наказу від 03.10.2016 року № 142 К/Тм ОСОБА_6 надано основну щорічну відпустку з 03.10.2016 року, тривалістю 21 календарний день, заробітна плата за весь час відпустки виплачена 20.09.2016 року, що підтверджує витяг з відомості від 20.10.2016 року № ВВ16-00151.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив скасувати постанову судді Печерського районного суду від 23 лютого 2017 року, а в доповненні до апеляції - після скасування постанови закрити провадження у справі у зв'язку за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт посилається на те, що він не порушував вимог закону про строки виплати працівникам заробітної плати при виході у відпустку, оскільки зарплата виплачувалась у строки, зазначені у заявах працівників, тобто не було події адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які підтримали апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанову судді слід скасувати із закриттям провадження у справі, виходячи з таких підстав.

Частиною першою статті 41 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати.

Терміни виплати заробітної плати встановлені ст. 115 Кодексу законів про працю України, частиною, четвертою якої встановлено, що заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.Аналогічна норма щодо терміну виплати зарплати за час відпустки міститься у ст. 21 Закону України "Про відпустки".

Окрім ст. 115 КЗпПУ та ст. 21 Закону України "Про відпустки" терміни виплати заробітної плати встановлені міжнародним договором: Конвенцією Міжнародної організації праці (МОП) № 132 про оплачувані відпустки, яка була ратифікована Україною Законом України від 29 травня 2001 року № 2481-ІІІ та відповідно до ст. 9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

Відповідно до параграфу 2 статті 7 Конвенції № 132 про оплачувані відпустки суми, що належать до виплати за час відпустки (частину), виплачуються зацікавленій особі до відпустки, якщо інше не передбачено в угоді, що стосується цієї особи і роботодавця.

Отже, виплата заробітної плати за весь час щорічної відпустки може бути проведена в інші строки, ніж визначені національним законодавством, за наявності окремої угоди між працівником і роботодавцем.

У листі Міністерства соціальної політики України від 05 січня 2012 року № 7/13/133-12 вказується на можливість виплати зарплати за час відпустки (відпускних) в інший, зручний для працівника час на підставі його заяви, у якій зазначається бажання працівника про отримання заробітної плати в терміни, визначені між працівником і роботодавцем.

У своїх письмових поясненнях до суду ОСОБА_4, посилаючись на вимоги параграфу 2 статті 7 Конвенції № 132, заяви про відпустки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, накази про надання відпусток зазначеним особам, стверджував, що заробітна плата за час відпустки були виплачена у строки, визначені угодою між працівниками та роботодавцем, а тому в його діях немає порушень закону.

Пояснення ОСОБА_4 про виплату ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зарплати за час відпустки у терміни, визначені на підставі їх заяв підтверджуються відповідними заявами, наказами та витягами з відомостей про виплату зарплати.

Так, у заяві про надання частини щорічної відпустки з 07 по 16 вересня 2016 року ОСОБА_5 прохала виплатити заробітну плату за час щорічної відпустки разом з заробітною платою за першу половину вересня 2016 року( а.с. 25), такий же термін виплати зарплати за час щорічної відпустки встановлено в наказі № 125-К/Тм від 05.09.2016 про надання відпустки ОСОБА_5 (а.с. 24).

Витягом з відомості про виплату зарплати та копією платіжного доручення підтверджується, що зарплата за час відпустки виплачена ОСОБА_5 20 вересня 2016 року (а.с. 26-27).

Аналогічними документами підтверджується виплата зарплати за час щорічної відпустки ОСОБА_6, яка у заяві про надання частини щорічної відпустки з 03 по 24 жовтня 2016 року прохала виплатити заробітну плату за час щорічної відпустки разом з заробітною платою за першу половину жовтня 2016 року( а.с. 29). У наказі № 142-К/Тм від 30.09.2016 про надання відпустки ОСОБА_6 встановлено термін виплати зарплати за час відпустки - разом із зарплатою за першу половину жовтня (а.с. 28), зарплата виплачена 20 жовтня 2016 року (а.с. 30-31).

Отже, наявними у справі доказами доведено, що заробітна плата за час відпустки працівницям ТОВ «КРКА Україна» ОСОБА_5 і ОСОБА_6 була виплачена за їх бажанням у терміни, вказані у їх заявах про надання відпустки, на підставі відповідних наказів директора ТОВ «КРКА Україна» ОСОБА_4, виданих відповідно до вимог параграфу 2 статті 7 Конвенції Міжнародної організації праці (МОП) № 132 та роз'яснень, які містяться у листі Міністерства соціальної політики України від 05 січня 2012 року № 7/13/133-12.

За таких обставин в діях директора ТОВ «КРКА Україна» ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а тому постанову судді необхідно скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_4 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відстуністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська