Справа № 488/3382/17 14.12.2017 14.12.2017 14.12.2017
Номер провадження: 33/784/462/17
Апеляційний суд Миколаївської області
Справа № 33/784/462/17 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Головіна Т.М.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря - Луговенко К.С.,

особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - Садика Р.Д.

розглянула апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Садика Р.Д. на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, мешкає в АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

За постановою судді, 11.09.2017 р. близько 15.40 год. в м. Миколаєві на перехресті вул. Космонавтів з пр. Богоявленський водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ЗАЗ 1103 0740», реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 Садик Р.Д. зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, суд, керуючись виключно з припущеннями, взяв за основу доказів факти сумнівного походження, які не відповідають дійсності, не перевірив їх походження, та послався тільки на інформацію, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення та в акті медичного висновку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру.

Вказує, що як пояснив суду ОСОБА_2, з інспектором патрульної поліції ОСОБА_4 у нього вже тривалий час склалися неприязні стосунки, оскільки останній неодноразово безпідставно намагався його притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Однак, судом в його діях складу адміністративного правопорушення не вбачалось та провадження було закрито. 11.09.2017 р. ОСОБА_2 сидів у машині, до нього підійшов інспектор ОСОБА_4., почав пред'являти претензії щодо керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння та запропонував проїхати до медичного закладу. У разі відмови від проходження медичного огляду, ОСОБА_4 погрожував скласти відносно ОСОБА_2 протокол про відмову від такого проходження. Доводи про те, що ОСОБА_2 автомобілем не керував, на ОСОБА_5 не діяли.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 не погоджується із вказаним в протоколі про адміністративне правопорушення місцем «вчинення» правопорушення, а саме: перехрестя вул. Космонавтів та пр. Богоявленський, оскільки події відбувалися на перехресті вул. Космонавтів та вул. 28 Армії, біля ринку.

На думку захисника, зазначені вище свідчення ОСОБА_2 суд оцінив критично «оскільки вони спростовані даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 006308 від 11.09.2017 р.»

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції посилається на протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2, як на доказ скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Але цей доказ є неналежним, оскільки особа, відносно якої його було складено, не була ознайомлена з його змістом, правильністю внесених до нього відомостей, їй не були роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, що є суттєвим порушенням права на захист, та перешкодило ОСОБА_2 скористатися ним. Зазначені в протоколі відомості суперечили фактичним обставинам розвитку подій, оскільки ОСОБА_2 не керував транспортним засобом.

В суді першої інстанції захисником було подано клопотання про виклик до суду інспектора патрульної поліції ОСОБА_4, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Саме ці особи, на думку апелянта, дали б відповідь: чи керував ОСОБА_2 автомобілем. Однак, суд першої інстанції в задоволенні зазначеного клопотання відмовив, що вказує, за словами захисника, на упередженість суду до ОСОБА_2, є порушенням та ігноруванням права ОСОБА_2 на захист.

Стверджує про неврахування судом того, що співробітники поліції при спілкуванні з громадянами використовують нагрудні камери реєстратори, відеозапис з яких не був витребуваний та досліджений у судовому засіданні, а клопотання про його витребування було відхилене. Вважає цей факт суттєвим недоліком при розгляді справи, оскільки саме записи з нагрудних реєстраторів є неспростовним доказом, та їх зникнення викликає думку про фальсифікацію справи поліцейськими.

З огляду на зазначене, на думку апелянта, жодних фактів керування ОСОБА_2 транспортним засобом в прямому розумінні цього слова надано не було та не доведено. Тобто, факт керування слід розуміти як виконання функцій водія під час руху транспортного засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Саме знаходження ОСОБА_2 в салоні автомобіля без руху було невірно сприйнято співробітниками поліції як керування транспортним засобом.

Звертає увагу, що при розгляді справи суд не в повному обсязі з'ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи порушенням, не сприяючи повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою, через що підлягає скасуванню.

Вказує, що доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення за обставин, зазначених в постанові суду не має, що свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому необхідно закрити провадження у даній справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Садика Р.Д. та особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, є законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що транспортним засобом він не керував, працівники поліції підійшли до нього, коли автомобіль не рухався, а він сидів на місці водія. Стверджував, що казав працівникам поліції про те, що він не керував транспортним засобом.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердила пояснення ОСОБА_2 та пояснила, що з ОСОБА_2 перебуває у фактичних шлюбних відносинах, 11.09.2017 р. разом із знайомим він під'їхав до місця її роботи, і коли сидів в автомобілі, який не рухався, до нього підійшли працівники поліції.

Проте, дані пояснення спростовуються поясненнями працівника поліції ОСОБА_4, який стверджував, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зупиняв особисто він, та відеозаписом з нагрудного реєстратора працівника патрульної поліції при оформленні адміністративних матеріалів відносно водія ОСОБА_2, з якого вбачається, що ОСОБА_2, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, факт керування транспортним засобом не заперечував, огляд в медичному закладі проходив як водій транспортного засобу.

Під час апеляційного розгляду були досліджені відеозаписи з нагрудного реєстратора працівника патрульної поліції при оформленні адміністративних матеріалів, з яких вбачається, що даних про обставини зупинки автомобіля відеофайли не містять. Разом з цим, вони не містять і обставин на підтвердження того, що ОСОБА_2 наполягав при направленні його працівниками поліції для проходження медичного огляду на тому, що транспортним засобом він не керував.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 11.09.2017 р., 11.09.2017 р. о 15.40 год. водій ОСОБА_2, рухаючись в м. Миколаєві на перехресті вул. Космонавтів та пр. Богоявленський, керував транспортним засобом «ЗАЗ 1103 0740», реєстраційний номер НОМЕР_2, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, бліда шкіра обличчя, поведінка, яка не відповідає дійсності. Пройшов медичний огляд у медичному закладі Миколаївський обласний наркологічний диспансер, та згідно висновку № 1426 водій знаходився у стані наркотичного сп'яніння. Будь-яких пояснень ОСОБА_2 протокол не містить, в тому числі причини знаходження за кермом автомобіля та незгоди з направленням на медичний огляд з тієї причини, що він не керував транспортним засобом.

За висновком Миколаївського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1426 від 11.09.2017 р., актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1426 від 11.09.2017 р. та результатами токсикологічного дослідження № 1900 від 13.09.2017 р. ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп'яніння.

Отже, з урахуванням наведеного, рішення судді є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, і підстав для скасування постанови судді, як того просить апелянт, не вбачається.

Доводи апелянта про те, що місце вчинення правопорушення, яке зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає дійсності, ОСОБА_2 не ознайомлено зі змістом протоколу, правильністю внесених до нього відомостей, під час складання протоколу не роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, безпідставні у зв'язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 006308 від 11.09.2017 р. таких пояснень ОСОБА_2 не містить. Крім того, з відеозапису з нагрудного реєстратора працівника поліції вбачається, що ОСОБА_2 роз'яснено його права, протокол про адміністративне правопорушення ним підписано особисто, як особою, відносно якої складається протокол,

Враховуючи наведене, та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Садика Р.Д. на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2017 року залишити без задоволення.

Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Н.В. Чебанова-Губарєва