Справа № 366/2217/17 Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 33/780/1015/17 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 147 23.11.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, з вищою освітою, працюючого геологом ТОВ «ВЕУ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16.07.2017 року о 18 год. 40 хв. на а/д Зорин-Горностайпіль 1 км., керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп'яніння та продувки апаратом «Драгер» ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду не відповідає вимогам закону, обставинам справи і винесена з порушенням норм процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що після того, як працівники поліції його зупинили 16.07.2017 року близько 16.20 год., вони утримували його біля автомобіля на жарі до 10 год. вечора. При цьому, не зважаючи на прохання провести його огляд на стан сп'яніння, йому було відмовлено.

Крім цього, апелянт посилається на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, він був позбавлений можливості довести свою правоту, оскільки судом не був допитаний свідок ОСОБА_3, а свідка ОСОБА_4, судом, відразу після його показів, було видалено із зали суду, не давши йому можливості поставити свідку питання. При цьому, судом не було взято до уваги те, що свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що приладу «Драгер», під час його зупинки, в працівників поліції не було, а припущення суду про те, що вказаний свідок після спілкування з правопорушником, дав не чіткі покази є неправомірним.

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки після розгляду справи в суді першої інстанції, копії постанови йому надано не було, а у зв'язку із зміною свого місця проживання, про що він повідомляв відповідними заявами суд, копію оскаржуваної постанови він отримав лише 13.10.2017 року.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Наведені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 є поважними, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, а також пояснив, що 16.07.2017 року він був зупинений працівниками поліції о 16 год. 20 хв. Під час зупинки, він не перебував в стані алкогольного сп'яніння і не відмовлявся від проходження огляду у встановленому законом порядку, а навіть наполягав на ньому. Однак, працівники поліції протримали його на сонці з 16.20 год. до приблизно 22 год. Йому весь час було дуже погано, піднявся тиск. Працівники поліції викликали швидку допомогу, лікарі якої надали йому медичну допомогу і запропонували поїхати до лікарні. Однак, в автомобілі швидкої допомоги (УАЗ) йому стало погано і він відмовився їхати до лікарні.

Працівник поліції ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції пояснив, що під час його патрулювання 16.07.2017 року, йому зателефонував начальник і попросив допомогти молодим поліцейським в складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Коли він приїхав на 1 км. а/д Зорин-Горностайпіль то побачив на узбіччі автомобіль НОМЕР_1, водій якого був а на деякій відстані від нього. Під час спілкування з водієм ОСОБА_6, у останнього були виявленні ознаки алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та нечітка мова. Оскільки у них був з собою прилад «Драгер», ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що він в присутності свідків відмовився, пославшись на погане самопочуття. Ним була викликана швидка медична допомога для водія, а за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, складений протокол про адміністративне правопорушення. Лікарями швидкої допомоги ОСОБА_2 було надано медичну допомогу та запропоновано поїхати до лікарні, на що той відмовився.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, представника поліції ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, переглянувши СД-диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, в цілому, були дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 020701 від 16.07.2017 року; поясненнями свідка ОСОБА_4, наданими в суді першої інстанції, згідно яких останній бачив, як ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного освідування, пославшись на погане самопочуття; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3, в яких зазначено, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я та шляхом продуття приладу «Драгер», (а.с. 2, 4-5).

Суд першої інстанції оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні докази по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

З даним висновком суду першої інстанції апеляційний суд, з урахуванням пояснень працівника поліції ОСОБА_5 та інформації, яка міститься на СД-диску з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, погоджується.

Твердження апелянта про те, що він працівниками поліції був зупинений о 16.20 год. не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камири працівника поліції, де зафіксовано час зупинки автомобіля «Volkswagen Jetta» - 18 год. 40 хв.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції його незаконно притягнуто до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння спростовується сукупністю доказів у справі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 020701 від 16.07.2017 року; показами свідка ОСОБА_4, наданими в суді першої інстанції; поясненнями працівника поліції ОСОБА_5, наданими в суді апеляційної інстанції; письмовими показами свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, постанова судді Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.Б. Зіміна