Справа № 639/5132/17
Провадження № 3/638/3890/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у м. Харкові у відношенні: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова із Жовтневого районного суду м. Харкова надійшов обєднаний постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова Васильєвої Н. М. від 19.09.2017 року адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтями 122-4, 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, ОСОБА_1 26.08.2017 року о 13 годині 00 хвилин у місті Харкові керував автомобілем НОМЕР_1, по вулиці Авіаційна, 10, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду ворота, при дорожньо-транспортній пригоді автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 26.08.2017 року о 13 годині 00 хвилин у місті Харкові керував автомобілем НОМЕР_1, по вулиці Авіаційна, 10, став учасником дорожньо-транспортної пригоди та з невідомих на те причин покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 26.08.2017 року о 13 годині 00 хвилин у місті Харкові по вулиці Авіаційна, 10, вжив алкоголь (пиво «Чернігівське світле», вміст алкоголю 4.5 %) після дорожньо-транспортної пригоди з його участю та пройшов тест на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820 ARHJ-0296, проба позитивна 2.71о/оо.

Особа, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, -ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_2 подано клопотання Товариства з обмеженою відповідальності «Феліз» про передачу матеріалу відносно ОСОБА_1 на розгляд трудовому колективу, оскільки він є цінним працівником, у будь-який час відзивається на допомогу підприємству для виконання поставлених перед ним завдань, а тому підприємство не заперечує проти взяття його на поруки.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення , завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши пояснення особи, відносно якої складені протоколи про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що діями водія ОСОБА_1 порушені вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», а тому кваліфікує його дії за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна», а також вимоги пункту 2.10 а) Правил дорожнього руху України: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди», а тому кваліфікує його дії за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні», а також вимоги пункту 2.10 є) Правил дорожнього руху України: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки), а тому кваліфікує його дії за частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - «Вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду».

Винність правопорушника у вчиненні даних адміністративних правопорушень повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме:змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №194290 від 26.08.2017 року, змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №197572 від 26.08.2017 року, змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №197573 від 26.08.2017 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.08.2017 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1, згідно яких він керував автомобілем НОМЕР_1, при повороті не справився з керуванням та зачепив ворота за адресою: вул. Авіаційна, 10, а далі заїхав у перевулок для того, щоб не заважати іншим автомобілям, випив бутилку пива; письмовими поясненнями ОСОБА_3 щодо факту дорожньо-транспортної пригоди; результатом газоаналізатору Drager Alcotest 6820 ARHJ-0296 - 2.71о/оо; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджують факт проходження медичного огляду на місці за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820 ARHJ-0296 та його результат з позитивною пробою 2.71о/оо; розпискою ОСОБА_5 про прийняття автомобіля у своє управління; оглянутим у судовому засіданні відеозаписом з місця події, що міститься на технічному носії диску, який Управлінням патрульної поліції у місті Харкові надісланий за письмовим запитом суду. При цьому, вказані докази здобуті відповідно до вимог законодавства і підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. ОСОБА_1 своїм правом не скористався, жодних клопотань при складанні протоколів серії БР №194290 від 26.08.2017 року, серії БР №197572 від 26.08.2017 року, серії БР №197573 від 26.08.2017 року на місці правопорушення не заявляв.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 не надав.

Свідки, які були присутні на місці вчинення адміністративного правопорушення, - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, про час, дату, місце судового розгляду повідомлялися своєчасно та належним чином, при цьому у суду не має підстав не довіряти письмовим свідченням свідків, даними на місці правопорушення.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не виявлено.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, винністьОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена.

При призначені покарання суддя враховує вчинення ОСОБА_1трьох адміністративних правопорушень, їх тяжкість та обставини вчинення, а також враховуючи дані про особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується своїм працедавцем лише з позитивної сторони, виходячи з умисної форми вини вчинення правопорушень, які становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоровю, тяжкістю ймовірних наслідків, ставлення ОСОБА_1 до даного діяння,який незважаючи на сукупність беззаперечних доказів, заперечує свою винуватість, вважає за можливим застосувати стягнення у межах санкції вчинених правопорушень: за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП у вигляді штрафу, за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП у вигляді штрафу, за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 130 КУпАПадміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням спеціального права, тобто позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі статті 36 КУпАП остаточно призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням спеціального права, тобто позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про передачу ОСОБА_1 на поруки Товариству з обмеженою відповідальностю «Феліз» задоволенню не підлягає, оскільки частина 2 статті 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення імперативно визначає перелік правопорушень, за вчинення яких особу можна звільнити від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, та до яких адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення аж ніяк не входить.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 122-4, 124, 130, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн., на користь держави.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті пятдесят пять) грн., на користь держави.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

У відповідності із частиною 2 статті 36 Кодексу України про адміністративне правопорушення, остаточно накласти стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (двадцять тисяч чотириста) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.М.Хайкін