Справа № 367/8888/16-п Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 33/780/932/17 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 138 10.10.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю правопорушника ОСОБА_1, його представників адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника водія ОСОБА_4 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 01 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого в «Автоперспектива» водієм,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді та протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №298811, 07 жовтня 2016 року о 13 годині 46 хвилин в м. Ірпінь на перехресті вул. Українська вул. Пушкінська водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг не пропустив автомобіль НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів.

Не погоджуючись із постановою судді, представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було допущено однобічність та неповноту зясування обставин справи, що призвело до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Так, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи та обставин ДТП вбачається відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 визнано винним в порушенні п. 16.11 Правил дорожнього руху, проте, зі схеми ДТП, наявної в матеріалах справи видно, що вул. Пушкінська у місці ДТП являє собою дорогу із двостороннім рухом, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, а також перехрестя вул. Українська, проте, зіткнення автомобілів відбулося на перехресті даних вулиць, і, окрім того, на схемі зазначено розміщення дорожніх знаків, якими керувалися водії під час руху до ДТП. На думку апелянта, в матеріалах справи містяться інші докази, які вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зокрема, до справи додані фотокартки, відповідно до яких в напрямку руху водія ОСОБА_1 були відсутні дорожні знаки «Дати дорогу» і, відповідно до цих фотографій, на думку апелянта, можна прийти до висновку, що водій ОСОБА_4 на перехресті не зупинився, не зменшив швидкість і не вжив всіх заходів для уникнення ДТП, оскільки бачив, що перед перехрестям, до якого він наближається, відсутній знак пріоритету «Головна дорога», чим порушив п.п. 16.12, 16.15, 12.4, 12.1, 12.3 ПДР. Апелянт зазначає, що знак пріоритету на місці ДТП розміщено неправильно, у звязку з чим водій ОСОБА_1 не повинен дивитися на ліве узбіччя, оскільки там не могли бути розміщені дорожні знаки, у звязку з чим обидва водії мали керуватися п. 16.5 ПДР і водій ОСОБА_4, за таких обставин, повинен був надати ОСОБА_1 пріоритет у проїзді.

Заслухавши ОСОБА_1, його представників ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав постанову суду законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Як слідує із пояснень водія ОСОБА_1, 07 жовтня 2016 року близько 13 години 40 хвилин, перебуваючи у службовій поїздці, він, керуючи автобусом марки «ГалАЗ А-075», реєстраційний номер НОМЕР_3, рухався по вулиці Українській в м. Ірпінь Київської області зі сторони м. Києва в напрямку м. Бучі. Швидкість руху автобуса була близько 30-40 км/год. Коли він почав підїжджати до перехрестя вул. Пушкінської, то побачив, що з даного перехрестя на його смугу руху, на зустріч, їде автобус жовтого кольору (марки він не запамятав); потім він підїхав до вказаного перехрестя та будь-яких дорожніх знаків (в напрямку його руху) не побачив і вирішив, що виїжджає на рівнозначне перехрестя. Виїжджаючи на вказане перехрестя, він зменшив швидкість до 5-10 км /год. та виїжджаючи на вказане перехрестя спочатку подивився праворуч і побачив, що будь-які транспортні засоби були відсутні, після чого він подивився ліворуч, де також побачив відсутність будь-яких автомобілів, після чого, не зупиняючись, продовжив рух на вказаному перехресті прямо. Потім пасажир його автобусу сказала, що в них дорожній знак «Дати дорогу» і коли його автобус перебував на середині перехрестя, він відчув сильний удар в лівий бік автобуса /а. с. 5/. ОСОБА_1 зазначав, що перед виїздом на перехрестя дорожнього знаку «Надати дорогу» він не бачив, оскільки його там не було /а.с.6/.

В поясненнях водій ОСОБА_4 вказав, що 07.10.2016 року він із своєю дружиною рухався по вул. Пушкінській, керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ» по головній дорозі з дозволеною швидкістю. На перехресті з вул. Українською в нього раптово вїхав автобус, зіткнення з яким уникнути не вдалося /а.с. 7/.

Відповідно до схеми ДТП, автомобіль НОМЕР_2 має наступні пошкодження: два передні крила, дві передні блок-фари, капот, передній бампер; автомобіль НОМЕР_1 має наступні пошкодження: бак, ліва бочина автобусу, передній бампер, переднє ліве крило/ а.с. 9/.

Вказана локалізація ушкоджень транспортних засобів відповідає схемі ДТП та протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №298811 після усунення зазначених в постанові Ірпінського міського суду від 06 лютого 2017 року, недоліків. /а.с.35/. Слід зазначити, що в додатку до протоколу про адміністративне правопорушення від 07 жовтня 2016 року відображений знак 2.1 ПДР «Дати дорогу» /а.с. 36/.

Вказаний протокол в адміністративному порядку не оскаржувався, у звязку з чим, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для сумніву в достовірності внесених у нього даних.

Окрім того, в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 жовтня 2016 року, який підписаний обома водіями, зазначено, що способом регулювання руху на ділянці дороги, де сталося ДТП, є дорожні знаки /а. с. 13/.

У звязку із викладеним, а також відповідно до пояснень водія ОСОБА_1 у яких він вказав, що один із пасажирів вказав на його рух на знак пріоритету «Дати дорогу», суд приходить до висновку, що аргументи апелянта про відсутність на вказаному відрізку дороги дорожніх знаків пріоритету не ґрунтується на матеріалах справи.

Крім того, в постанові про закриття кримінального провадження від 10 листопада 2016 року, яка на даний час є чинною зазначено, що в ході досудового розслідування було встановлено, що дана ДТП відбулася в звязку з порушенням водієм ОСОБА_1 п.16.11 ПДР України та вимог дорожнього знаку п.2.1 ПДР України, оскільки перед виїздом на дане перехрестя, по напрямку його руху, був встановлений дорожній знак п.2.1 ПДР України.

Згідно висновку №2-03/17 експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження по факту ДТП за участю автобуса марки «ГалАЗ А-075», д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіля НОМЕР_2, складеного 09 березня 2017 року, суттєве віддалення автобуса ГАЛАЗ А-075 від місця зіткнення транспортних засобів на стороні руху до місця кінцевої зупинки на відстань не менше 13 м, а також зупинка поздовжнього напрямку руху автомобіля «MERCEDES BENZ» S500 і зміщення останнього в напрямку просування автобуса ГалАЗ А-075, повний виїзд почергово усіма колесами автобуса ГАЛАЗ А-075 на тротуарну бруківку пішохідного переходу (висота близько 0,1 м), руйнація паркану приватного будинку зі зламом укріплених бетонних стовпчиків, спростовує версію водія ОСОБА_1 щодо зменшення швидкості режиму руху керованого ним автобуса до 5…10 км/год. Версія водія ОСОБА_1 в частинах відсутності на виїзді в його напрямку по вул. Українській дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», відсутності на проїзній частині інших транспортних засобів з лівого боку (з напрямку руху автомобіля «MERCEDES BENZ» S500) та швидкості руху керованого ним автобуса ГАЛАЗ А-075 в момент зіткнення 5…10 км/год., є технічно неспроможними /а.с.74/.

Разом з тим, у вказаному висновку експерта зазначено, що підстав технічного характеру, що вказували б на технічну неспроможність версії водія автомобіля «MERCEDES BENZ» S500 ОСОБА_4, матеріали справи не містять, тому дану версію можна вважати технічно спроможною в частині механізму і обставин ДТП в повному обсязі /а.с.74/.

Що стосується аргументів апелянта про порушення водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху, то у висновку експерта №2-03/17 зазначено, що оскільки відстань, що була в розпорядженні водія автомобіля «MERCEDES BENZ» S500 ОСОБА_4 з зазначеного вище моменту (14,2…19 м), значно менше мінімальної відстані, на якій можливо зупинити автомобіль «MERCEDES BENZ» S500 (39 м), то водій автомобіля «MERCEDES BENZ» S500 ОСОБА_4 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автобусом ГалАЗ А-075 шляхом застосування своєчасного гальмування і його дії не суперечили вимогам ПДР /а.с. 78/.

У наведеному вище висновку експерта зазначено, що оскільки водій автобусу ГалАЗ А-075 ОСОБА_1, діючи відповідно до вимог п.п. 1.5, 2.3 б), 16.11 ПДР і знаку 2.1 «Дати дорогу», мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «MERCEDES BENZ» S500 і не скористався нею, є підстави технічного характеру вважати, що і небезпечна і аварійна дорожня ситуація була створена одноособовими діями водія автобусу ГалАЗ А-075 ОСОБА_1, які суперечили означеним вимогам ПДР. Водію ОСОБА_1 навіть при відсутності дорожніх знаків пріоритету на перехресті слід було вважати, що він перебуває на другорядній дорозі, а оскільки перед перехрестям стояв знак 2.1 «Дати дорогу», то при русі по другорядній дорозі водієві ОСОБА_1 перед переїздом головної дороги на ділянці зі значним обмеженням оглядовості високим парканом біля будинку належало обрати такий швидкісний режим, який би забезпечував своєчасне виявлення ТЗ по головній дорозі, зниження швидкості і навіть зупинку автобуса ГалАЗ у разі необхідності для пропуску ТЗ по головній дорозі /а.с. 78/.

Оскільки висновок №2-03/17 експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження по факту ДТП за участю автобуса марки «ГалАЗ А-075», д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіля НОМЕР_2 складено із дотримання вимог чинного законодавства України, то відсутні будь які підстави не брати вказаний доказ до уваги.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності постанови судді не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 01 вересня 2017 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон