АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/791/594/17 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130, ст..122-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бериславського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 06 серпня 2017 року о 00 год. 20 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. 1-го Травня в м. Берислав Херсонської області з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» (далі - Правила), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 06 серпня 2017 року о 00 год. 20 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. 1-го Травня в м. Берислав Херсонської області, в порушення вимог п.2.4 Правил, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою жезла та свистка водій не зупинився, був затриманий шляхом переслідування та блокування на патрульному автомобілі TOYOTA PRIUS державний номер 0248 на перехресті вул.Зелена та вул.Ленінградська, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Апелянт посилається на недотримання працівниками поліції порядку проходження огляду на стан сп'яніння. ОСОБА_3 загалом не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, він лише відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки працівники поліції не надавали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Пройти огляд в медичному закладі він не відмовлявся, проте працівники поліції не надали йому направлення за відповідною формою до медичного закладу та не здійснили його супровід до такого закладу. На місці складення протоколу були присутні лише працівники поліції, свідків при цьому залучено не було. Зважаючи на наведене, враховуючи численні порушення направлення особи на огляд на стан сп'яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, протокол від 06 серпня 2017 року не можна вважати допустимим доказом винуватості ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Крім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому ОСОБА_3 був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Захисником ОСОБА_3 було надано клопотання про відкладення слухання справи, проте суд на зазначене клопотання уваги не звернув та за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитав свідка, який був заявлений стороною захисту. Також суд не допитав усіх свідків та особу, яка складала протокол, про допит яких було заявлено у відповідному клопотанні.

Також апелянт зазначає, що провадження в даній справі підлягає закриттю відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки на час подачі апеляційної скарги пройшло більше трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №003347 від 06 серпня 2017 року ОСОБА_3 06 серпня 2017 року о 00 год. 20 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. 1-го Травня в м. Берислав Херсонської області з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил. Від підписання протоколу та надання пояснень водій ОСОБА_3 відмовився (а.с.4).

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких водію ОСОБА_3 в їх присутності на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано продути алкотестер «Драгер» на що останній відмовився. Після цього йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп'яніння в найближчому лікарняному закладі на що він також відмовився (а.с.6). При цьому необхідно зазначити, що письмові пояснення вказаних свідків узгоджуються з іншими доказами у справі, а відтак і були обґрунтовано враховані судом першої інстанції при постановленні рішення.

Також, допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5, підтвердила свої письмові пояснення та додатково зазначала, що за викликом приїхала карета швидкої допомоги та ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку, був у стані алкогольного сп'яніння, у нього була нестійка хода та запах з порожнини рота парами алкоголю, вів себе зухвало, працівниками поліції були застосовані до нього спецзасоби.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №003348 від 06 серпня 2017 року ОСОБА_3 06 серпня 2017 року о 00 год. 20 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. 1-го Травня в м. Берислав Херсонської області, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою жезла та свистка, водій не зупинився, був затриманий шляхом переслідування та блокування на патрульному автомобілі TOYOTA PRIUS державний номер 0248 на перехресті вул.Зелена та вул.Ленінградська, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП. Від підписання протоколу та надання пояснень водій ОСОБА_3 відмовився (а.с.37).

Вищезазначені обставини узгоджуються не тільки з показаннями свідків, але й з наявним в матеріалах справи рапортом працівника поліції (а.с.7).

Протоколи про адміністративні правопорушення за ст..122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у них містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення, ОСОБА_3 не надав.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Висновок суду про порушенням ОСОБА_3 ст.122-2 КУпАП є обґрунтованим і ніким під сумнів не ставиться, а відтак судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Посилання апелянта на те, що огляд на стан сп'яніння працівниками поліції було проведено з порушенням визначених законом норм, також не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 зауважень чи заперечень до складеного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП не висловлював. Про наявність заперечень щодо порядку огляду на стан сп'яніння, а також не направлення його працівниками поліції до медичного закладу для проведення огляду у зв'язку з незгодою проходити огляд за допомогою технічного засобу «Драгер», ОСОБА_3 також не зазначав.

Не приймаються до уваги і посилання апелянта на те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу у зв'язку з тим, що працівниками поліції йому не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Так, відповідно до п.п.3,5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. На вимогу особи, яка підлягає огляду, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 не погоджувався пройти огляд на стан сп'яніння саме технічним засобом і вимагав від поліцейського надати йому сертифікат його відповідності та свідоцтво про повірку цього робочого засобу вимірювальної техніки.

Доводи апелянта про порушення судом вимог чинного законодавства щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, оскільки його неявка в судове засідання не перешкоджала розгляду справи, як те регламентовано приписами ст. 268 КУпАП. Так з матеріалів справи вбачається, що суд неодноразово викликав його в судові засідання, направляючи судові повістки за адресою, зазначеною ним в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: м. Берислав, вул. Белгородська,10/44. Усі повідомлення про виклик до суду поверталися з відміткою за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.26,27,29,30,54,55). Іншої адреси місця проживання або перебування правопорушником не повідомлялося. Суд першої інстанції вирішив справу з урахуванням строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 277 КУпАП, за достатності тих доказів, які містяться в її матеріалах, оскільки вони узгоджуються між собою та спростовують позицію ОСОБА_3 що огляд на стан сп'яніння працівниками поліції було проведено з численним порушенням визначених законом норм. Крім того, захисник ОСОБА_3, яка наділена всіма процесуальними правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, була обізнана про розгляд справи в суді першої інстанції та дати призначених судових засідань, про що свідчать її відповідні клопотання (а.с.19,25,28,31,50,56).

Твердження апелянта про те, що при відмові від огляду на стан сп'яніння свідків не було, судом першої інстанції перевірялись і свого підтвердження не знайшли.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Перевіряючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходжу до висновку, що суд першої інстанції належним чином дослідив докази, що містяться в матеріалах справи, дав їм належну оцінку і обґрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, та, дотримуючись загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, в межах строку, визначеного ст.38 КУпАП, враховуючи положення ст. 36 КУпАП наклав стягнення, яке відповідає меті адміністративного стягнення у розумінні ст. 23 КУпАП належним чином вмотивувавши своє рішення.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_3 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст..122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко