Номер провадження 3/521/5642/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Морозова І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 471 МК України, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який народився у м. Одесі, має середню спеціальну освіту, є приватним підприємцем, одружений, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, інд. номер платника податків 880504614,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 12.07.2017 року о 17 годині у оглядовому залі «Відліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного посту «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС проходив митний контроль, який вибував до Польщі з України літаком Е-170, б/н ESACG, рейс Авіокомпанія «ЛОТ», рейсом № 770 сполученням «Одеса-Варшава».

Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («Зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обовязковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину гр. України ОСОБА_1 білої лінії, що позначає закінчення «зеленого коридору», на вимогу інспектора митниці предявити наявні у нього валютні цінності, ОСОБА_1 надав готівку в розмірі 10 000 євро, яку він переміщував через митний кордон України. Під час догляду ручної поклажі ОСОБА_1 було встановлено, що загальна сума складає 12 000 євро. Будь-яких дозвільних документів чи довідок банків на вивезення валюти в еквіваленті понад 10 000 євро ОСОБА_1 до митного контролю не надав.

Відповідно до Інструкції про Порядок переміщення готівки і банківських металів через митний контроль України, затвердженої Постановою Національного банку України від 27.05.2008 року № 148 (зі змінами, внесеними Постановою Національного банку України від 25.07.2012 року № 312), фізична особа-резидент має право вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки він формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений» коридор, та у нього під час проведення митного контролю було виявлено іноземну валюту в сумі 12 000 євро, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому коридору». Сума готівкової валюти в еквіваленті 10 000 євро пропущено гр. України ОСОБА_1 через митний кордон України, затримано 2 000 євро та передано в касу Одеської митниці ДФС.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. При цьому він зазначив, що, що правопорушення було вчинено ним не навмисно, оскільки кошти 2 000 євро він позичив у родича своєї дружини ОСОБА_2 на строк до 12.07.2017 року. В цей день він мав виїхати за кордон, тому домовився з ОСОБА_3, що зустрінеться з ним в аеропорту і там поверне гроші. Однак ОСОБА_3 на зустріч не прибув, гроші він йому не повернув і за час, що залишився до рейсу літака, передати гроші нікому не зміг. При перетині кордону він не приховував всю наявну у нього суму 12 000 євро від митного контролю, однак банківських документів про зняття готівки 2 000 євро не мав з вказаної причини. Не мав жодних намірів на вчинення адміністративного правопорушення. Вилучена сума для нього є досить значною. Він до цього часу не повернув гроші ОСОБА_2, оскільки 2000 євро були вилучені у нього працівниками митниці, а іншого джерела, щоб залучити таку велику суму, він не має.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав суду копію письмової розписки про отримання від ОСОБА_2 у борг 2 000 євро з кінцевим строком повернення 12.07.2017 року.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив покази ОСОБА_1 та пояснив, що позичив йому 2 000 євро у квітні 2017 року зі строком повернення 12.07.2017 року. Оскільки 12.07.2017 року ОСОБА_1 вилітав до Польщі, вони домовились, що зустрінуться в аеропорту. Однак, до авіарейсу ОСОБА_1 він не встиг приїхати в аеропорт, оскільки вийшов зі строю його автомобіль. Тому вирішив, що гроші забере у ОСОБА_1 пізніше, після його повернення. До цього часу гроші від ОСОБА_1 він не отримав.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується наявними у справі доказами: описом предметів (валютних цінностей у вигляді 2 000 євро), затриманих у ОСОБА_1, копією паспорта ОСОБА_1 для виїзду за кордон, копією авіаквитка.

Досліджені судом докази підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 471 МК України порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон Украхни особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор» товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України.

Приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення, особу ОСОБА_1, ступінь його вини, суд вважає необхідним та достатнім застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо конфіскації, суд приходить до висновку, що походження грошових коштів, які були вилучені у ОСОБА_1, свідчать про їх набуття законним шляхом. Однак, під час здійснення митного контролю, обравши форму проходження митного контролю «зелений коридор» ОСОБА_1 не дотримався передбаченого порядку митного декларування грошових коштів. Крім того, щодо незаконного походження грошових коштів суду ніяких даних не надано.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, вилучені у нього гроші були отримані законним шляхом, належать іншій особі і призначалися для повернення цій особі.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, Постанови від 06.11.2008 року по справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації», судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право особи на повагу власності.

Відповідно до положень ст. 1 Протоколу № 1 до Європей1ської Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не можу бути позбавлений свого права інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку майном ОСОБА_1 є грошова сума в євро, а конфіскація цього майна - є втручанням в право ОСОБА_1 на повагу до власності і, відповідно, має бути застосована ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним, а держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Вирішуючи питання про визначення загального інтересу, якому могло слугувати таке втручання, з урахуванням валютних цінностей та обставин скоєння правопорушення та відношення до цього ОСОБА_1, слід застосувати практику Європейського Суду, відповідно до якої держави мають законний інтерес і в той же час обовязок вживати заходи в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів.

Однак, матеріали справи не містять доказів щодо незаконного походження грошей, вилучених у ОСОБА_1, реальних збитків для державних інтересів в результаті недекларування ОСОБА_1 валютних цінностей спричинено не було.

Для того, щоб втручання, в розумінні практики Європейського Суду за прав людини, вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення. В даному конкретному випадку ОСОБА_1 не дотримався передбачених Митним Кодексом України вимог щодо внесення відомостей до митної декларації при виїзді з України, але фактично не вчинив будь-якого іншого правопорушення, повязаного з ухиленням від сплати податків, або відмиванням грошей, здобутих злочинним шляхом.

З огляду на зазначене, виходячи з принципів розумності, суд приходить до висновку, що сума грошових коштів, вилучених у ОСОБА_1, є для нього дуже значною, як і для багатьох громадян України на даний час, а шкода, яку ОСОБА_1 міг завдати органам влади, не можна вважати значною. Оскільки він фактично не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди внаслідок невнесення відомостей до митної декларації.

Таким чином, суд вважає, що застосування в даному конкретному випадку стягнення у вигляді конфіскації грошових коштів не буде відповідати принципу індивідуалізації покарання, що не узгоджується з вимогами ст. 6 «Про право на справедливий суд» Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 від розміру мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 9-11, 221, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. без конфіскації товарів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу судовий збір за постановою про накладення адміністративного стягнення; стягувач: Державна судова адміністрація України, ).

Грошщові кошти, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил № 0969/500200000/17 відносно ОСОБА_1, а саме 2000 (дві тисячі) євро повернути власнику ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Морозова