АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження Головуючий в ІІ інстанції - Пістун А.О.
Справа Головуючий у І-й інстанції - Биканов І.Р.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 травня 2017 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг, за участю ОСОБА_1 та захисника Голівера П.В., справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_1, працюючу керівником ЖКБ «Комета», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 212-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. на користь держави -

в с т а н о в и в :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 212-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. на користь держави.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1, являючись керівником ЖБК «Комета», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова, 19, не надала відповіді на письмові заяви ОСОБА_3 від 07.10.2015 року та від 29.02.2016 року, чим порушила вимоги Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою , під час розгляду адміністративної справи мало місце як невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи , так і порушення судом першої інстанції норм процесуального права . ОСОБА_1 посилається на те , що на заяву громадянки ОСОБА_4 від 07.10.2015 року вона надала відповідь своєчасно. На повторну заяву громадянки ОСОБА_4 від 29.02.2016 року вона не зобов'язана була надавати відповідь, оскільки зміст цієї заяви був ідентичний змісту заяви від 07.10.2015 року на яку вона вже надала відповідь, тому вона не зобов'язана була надавати відповідь на ідентичні заяви, що направляються на її адресу однією і тією ж особою. Крім того, ОСОБА_1 зазначає про те, що сплинули строки притягнення її до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник Голівер П.В. апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , захисника Голівера П.В., вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 212-3 КУпАП передбачено відповідальність за незаконну відмову у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України "Про звернення громадян".

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-3 ч.7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; поясненнями ОСОБА_1, яка не заперечувала того факту , що вона не відповіла на заяву громадянки ОСОБА_4 від 29.02.2016 року , оскільки вона вважала , що не зобов'язана була надавати відповідь, оскільки зміст цієї заяви був ідентичний змісту заяви від 07.10.2015 року на яку вона вже надала відповідь, тому вона не зобов'язана була надавати відповідь на ідентичні заяви.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-3 ч.7 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї уповноваженою особою Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, та доведеність вини правопорушниці поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , які полягають у тому, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення , оскільки вона не зобов'язана була надавати відповідь на ідентичні заяви з якими зверталась до ЖБК «Комета» ОСОБА_3, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду, вважає, що ОСОБА_1 повинна була надати відповідь на заяву ОСОБА_3 у строк, передбачений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з висновками суду в тій частині , що ненадання ОСОБА_1, яка є особою відповідальною за розгляд заяв ОСОБА_3, відповіді на заяву ОСОБА_3 від 29.02.2016 року - є тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених Законом України «Про звернення громадян», яке не припинилось виконанням регламентованих обов'язків (наданням відповіді), а припинилось лише складенням уповноваженою особою 13.01.2017 року протоколу про адміністративне правопорушення, тобто є триваючим правопорушенням.

Так, ст. 20 вищезазначеного Закону передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 січня 2017 року у діях ОСОБА_1, як керівника ЖКБ «Комета», вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.212-3 КУПАП , яке полягає в ненаданні відповідей на заяви ОСОБА_3 від 07.10.2015 року та від 29.02.2016 року.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 полягає в ненаданні відповідей на заяви ОСОБА_3 від 07.10.2015 року та від 29.02.2016 року , тобто за конкретні дії та в конкретні строки передбачені Законом та загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, на які повинна була надати відповідь ОСОБА_1 не може перевищувати сорока п'яти днів.

Тому, ненадання ОСОБА_1, яка є особою відповідальною за розгляд заяв ОСОБА_3, відповіді на заяву ОСОБА_3 від 29.02.2016 року не може бути визнане тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених Законом України «Про звернення громадян», яке припинилось 13.04.2016 року і тому не може бути визнано триваючим адміністративним правопорушенням.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Таким чином, адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинила 13.04.2016 року, після спливу загального терміну вирішення питань, порушених у зверненні ОСОБА_3 від 29.02.2016 року, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП закінчились на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст.247 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_1 , яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 212-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. на користь держави - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв'язку із закінченням на момент розгляду судом даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Пістун