АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/850/17 Справа № 204/4324/17 Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Іванова А.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, що проживає АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - ОСОБА_3, -

В с т а н о в и в :

Постановою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2017 року о 20 год. 00 хв. у м. Дніпрі на вул. Криворізька, буд. 16, водій Бондаренко Р.А. керував транспортним засобом Опель Кадет, 113-17 АЕ, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння, відмовився в присутності двох свідків. При цьому Бондаренко Р.А. порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 14 серпня 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що матеріали справи відносно останнього розглянуто формально, неповно та однобічно без аналізу усіх зібраних доказів, зокрема судом безпідставно залишено поза увагою грубі порушення, допущені співробітниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які вказують на його недійсність та формулювання висновків викладених у протоколі про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння на підставі припущень та здогадок.

ОСОБА_2 вказує, що огляд може проводитися у спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров'я і відповідають установленим МОЗ вимогам, проте співробітниками поліції не було здійснено виклик з медичного закладу спеціально обладнаного автомобіля.

На думку ОСОБА_2, судом залишено поза увагою, що в разі дійсного, а не удаваного перебування останнього у стані наркотичного сп'яніння, співробітники поліції повинні були відсторонити його від керування транспортним засобом, оскільки може створювати загрозу. Дані, викладені у рапорті співробітників поліції щодо передачі керування належним ОСОБА_2 транспортного засобу іншому тверезому водію є неправдивими та недостовірними.

Також ОСОБА_2 звертає увагу, що судовий розгляд проведено неповно та однобічно, зокрема, суд не витребував та не дослідив докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги. ОСОБА_2 зазначив, що після зупинки транспортного засобу та візуального огляду останнього працівники поліції запропонували йому проїхати до медичного закладу для здійснення огляду на стан наркотичного сп'яніння, однак ОСОБА_2 не зміг залишити автомобіль через несправність дверних замків, що працівниками поліції було розцінено як ухилення від проходження медичного огляду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що постанова судді першої інстанції є необґрунтованою, оскільки суд не повно дослідив обставини справи, є безпідставними і такими, які спростовуються матеріалами справи.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 214258 від 04 липня 2017 року; рапортом співробітника поліції ОСОБА_4, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зазначити, що ОСОБА_2 у їхній присутності від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Виходячи із наданих письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили факт відмови від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об'єктивної сторони скоєного ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» встановлення наявності стану наркотичного сп'яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов'язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.

Медичний огляд проводиться за направленням поліцейських, а медичне обстеження - за направленням лікаря нарколога. Особа, яка ухиляється від медичного огляду чи медичного обстеження, підлягає приводу до наркологічного закладу органом Національної поліції.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» за №1103 від 17 грудня 2008 року, визначено процедуру огляду на стан сп'яніння водіїв, відповідно до якої огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого сп'яніння, установленими МОЗ і МВС.

У відповідності до п.2.3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 12 вказаної Інструкції вказує, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, викладеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Вказані положення відповідають Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними». Тому підзаконні нормативно-правові акти не суперечать в цьому випадку законам України.

Тому твердження ОСОБА_2 про допущені порушення Інструкції, а саме не забезпечення проведення огляду у спеціально обладнаних пересувних пунктах є необґрунтованими, оскільки випливає з вказаного.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про допущене порушення вимог ст.266 КУпАП при виявленні ознак наркотичного сп'яніння у водія ОСОБА_2 не впливає на подію та склад адміністративного правопорушення, до якого притягується ОСОБА_2

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.П. Іванова