Справа № 356/1996/16-п Головуючий у І інстанції Капшученко І. О.
Провадження № 33/780/244/17 Доповідач у 2 інстанції Миколюк
Категорія 147 11.05.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Миколюк О.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

свідка - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Березанського міського суду Київської області від 19 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Березанського міського суду Київської області від 19 січня 2017 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою суду, 23 жовтня 2016 року о 22 годині 40 хвилин в місті Березань Київської області , по вул. Набережна ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини на відстані). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку та на алкотестер «Драгер» 6810 водій відмовився в присутності двох свідків, у встановленому законом порядку.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а справу щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтуванні вказує, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що він в ніч 23.10.2016 року керував автомобілем у тверезому стані та з дотриманням ПДР, але безпричинно був зупинений працівниками поліції, які вимагали пройти огляд на стан сп'яніння.

В дійсності він був згідний пройти огляд на місці за умови пред'явлення йому посвідчення, свідоцтва про державну реєстрацію та повірку технічного засобу, яким хотіли його оглядати, але працівники поліції показати відповідні документи відмовилися. Оскільки він був втомлений та поспішав до дому, вважав, що легко доведе свою невинуватість в суді, про що повідомив працівників поліції, підписав протокол та самостійно поїхав додому.

Також ОСОБА_2 акцентує увагу на тому, що він не був відсторонений від керування автомобілем, його ТЗ не був тимчасово затриманий, як того вимагає інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, звертає увагу, що ним було заявлено клопотання про виклик до суду свідків та працівників поліції, також він бажав оглянути відеозаписи відеореєстратора, яке судом було задоволено,однак, не було виконано, тому, як вважає скаржник, невірно зроблено висновок про його винуватість.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_2, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завдання провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції у постанові, як на докази вини, послався на протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 302850 від 23 жовтня 2016 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Однак, такий висновок суду зроблено на неповно з'ясованих обставинах справи.

Так, при розгляді справи в апеляційній інстанції, з пояснень ОСОБА_2 встановлено, що винним себе у інкримінованому правопорушенні він не визнав, стверджував, що в ніч 23.10.2016 року керував автомобілем у трезвому стані та з дотриманням правил дорожнього руху, та безпідставно був зупинений працівниками поліції, які необґрунтовано запропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп'яніння, звертав увагу, що в дійсності був згідний пройти огляд на місці, за умови пред'явлення йому посвідчення, свідоцтва про державну реєстрацію та повірку технічного засобу, яким хотіли його оглядати, але працівники поліції показати відповідні документи відмовилися, звертає увагу суду на те, що при його відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння свідки були відсутні, що підтверджується наданою ним копією протоколу про адміністративне правопорушення.

З метою перевірки показань ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав розгляд справи та викликав в судове засідання зазначених в протоколі про адмінправопорушення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, і працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Проте, на неодноразові виклики до суду вказані свідки не з'являлися, а нормами КУпАП не передбачається їх примусовий привід.

Тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості спростувати доводи апелянта.

Разом з тим, за клопотанням ОСОБА_2 у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_3, який підтвердив показання ОСОБА_2 та зазначив, що в ніч 23.10.2016 року, коли апелянта зупинили працівники поліції, перебував разом з ним в автомобілі та ствердив, що в той вечір ОСОБА_2 ніяких алкогольних напоїв не вживав, їх працівники поліції безпідставно зупинили та необґрунтовано змушували пройти водія тест на алкогольне сп'яніння, ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження, за умови пред'явлення йому працівниками поліції посвідчення, свідоцтва про державну реєстрацію та повірку технічного засобу, яким хотіли оглядати, ОСОБА_2, однак, останні відмовились в наданні цих документів, крім того, свідок зазначив, що під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння свідки були відсутні.

Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, відповідно до порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів, зокрема розділу ІІ пункту 5 Інструкції: перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Розділом ІІ пункту 6 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Однак, як вбачається з пояснень ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_3, які ніким не спростовані, та матеріалів адміністративної справи, вищезазначені вимоги Інструкції працівниками поліції дотримані не були.

Також, як вбачається з наданої копії протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому не зазначено свідків, які були присутні під час його складання, що підтверджує твердження ОСОБА_2 про їх відсутність.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій має містити поряд з даними про особу правопорушника і прізвища, адреси свідків, які підписують протокол.

Оскільки, в наданій копії протоколу про адміністративне правопорушення відсутні свідки, які мають бути присутні під час відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, то вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП складений з порушеннями вимог діючого законодавства (ч.2 ст.266 КУпАП), так як містить відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.5 ст.266 КУпАП дає підстави вважати такий огляд недійсним.

Тому, висновок судді першої інстанції про визнання ОСОБА_2 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП є таким, що не ґрунтується на належних доказах.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом міністра внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395, інших беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп'яніння і при цьому відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, суду не надано, постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного і керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Березанського міського суду Київської області від 19 січня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколюк О.В.