Справа № 308/5228/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарі Юрочко А.П., за участю прокурора Малицького С.І., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, голови Чопської міської ради визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення №34 від 30.05.2017 та постанови судді від 26.09.2017 вбачається, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду голови Чопської міської ради, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як посадова особа, уповноважена на виконання функцій місцевого самоврядування та субєктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту в) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватними інтересами, та діючи у власних інтересах, що полягають у суперечності між особистим приватними інтересами та своїми службовими повноваженнями, наявність яких впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомив колегіальний орган під час виконання повноважень про наявність конфлікту інтересів, а саме Чопську міську раду та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаним про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», ч.1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи умисно, на власну користь, головуючи на засіданні

-2-

шістнадцятої сесії сьомого скликання Чопської міської ради УІІ скликання від 02.11.2016, як голова зазначеної ради, виніс на обговорення проект рішення про встановлення собі надбавок за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років за рахунок коштів, передбачених у бюджеті міста та не повідомив раду про наявний реальний конфлікт інтересів. Згідно протоколу засідання сесії Чопської міської ради, ОСОБА_1 про конфлікт інтересів не повідомляв і жодних заходів щодо його усунення не вживав.

Діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій прийняв участь у голосуванні на засіданні шістнадцятої сесії Чопської міської ради VII скликання від 02.11.2016, за рішення про встановлення собі надбавок за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років за рахунок коштів, передбачених у бюджеті міста та проголосував - «за», згідно протоколу сесії. Як голова Чопської міської ради підписав рішення №11, чим надав документу законної юридичної сили та вчинив дії передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник - адвокат ОСОБА_2 просять постанову суду від 26.09.2017 - скасувати, провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказують на те, що справа розглянута за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всупереч вимогам статей 172-4 та 172-9 КУпАП, не дивлячись на наявність клопотання про відкладення розгляду справи. На їх думку, як на міського голову не поширюється дія норми ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції». При цьому, правила врегулювання конфлікту інтересів у діяльності міських голів визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів, тобто в даному випадку закон відсилає до спеціального закону, яким є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зазначають, що відповідно до ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Просять врахувати, що вказаною нормою не покладено обовязку на міського голову повідомляти відповідну раду про наявність реального конфлікту інтересів. Депутати місцевих рад відповідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» користуються ухвальним голосом з усіх питань, що розглядаються на засіданнях рад та їх органів, до складу яких вони входять, тобто голосування на сесіях міської ради відноситься до представницьких повноважень, а тому не є здійсненням його приватного інтересу. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями Чопського міського голови, не зазначено в чому проявляється така суперечність, не доведено, що така суперечність реально вплинула на обєктивність чи неупередженість при прийнятті рішення. Голосування окремо при прийнятті рішення колегіальним органом не може само по собі створювати безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між діями особи та юридичними наслідками у формі прийнятого колегіальним органом рішення.

-3-

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, просили постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив постанову суду залишити без зміни, дослідивши матеріали справи про адміністративне корупційне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, і ґрунтуються на зібраних в справі та досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, за ч.1 ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Згідно ч.2 ст. 172-7 цього Кодексу вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів тягне за собою притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» - реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, що кореспондується із приміткою до ст.172-7 КУпАП.

У свою чергу, поняття «приватний інтерес» визначено в ст.1 Закону як «будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушенням є, повязане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно правову відповідальність.

Судом першої інстанції вірно встановлено наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Так, згідно п. п. "б" п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України « Про запобігання корупції » суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася

-4-

чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Крім того, ч. 2 ст. 35 цього Закону передбачено, що в разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне корупційне правопорушення, ОСОБА_1 вказаних вимог законодавства не дотримався та, будучи посадовою особою - головою Чопської міської ради, тобто суб'єктом відповідальності за корупційні та пов'язані з корупцією діяння, згідно підпункту «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», діючи в особистих, приватних інтересах, використовуючи свої представницькі повноваження та пов'язані із цим можливості, у порушення вимог ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», не вжив заходів щодо недопущення можливості виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив колегіальний орган про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме перебуваючи на посаді голови Чопської міської ради, головуючи на засіданні шістнадцятої сесії сьомого скликання Чопської міської ради від 02.11.2016, як голова зазначеної ради виніс на обговорення проект рішення про встановлення собі надбавок за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років за рахунок коштів, передбачених у бюджеті міста та не повідомив раду про наявний реальний конфлікт інтересів. Згідно протоколу засідання сесії Чопської міської ради, ОСОБА_1 про конфлікт інтересів не повідомляв і жодних заходів щодо його усунення не вживав.

Діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій прийняв участь у голосуванні на засіданні шістнадцятої сесії Чопської міської ради VII скликання від 02.11.2016 за рішення про встановлення собі надбавок за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років за рахунок коштів, передбачених у бюджеті міста та проголосував - «за», згідно протоколу сесії. Як голова Чопської міської ради, ОСОБА_1 підписав рішення № 11 чим надав документу законної юридичної сили та вчинив дії передбачені ч. ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

-5-

Незважаючи на невизнання своєї вини, його вина підтверджується зібраними доказами в справі, які судом першої інстанції належним чином досліджені, а саме: протоколом №34 від 30.05.2017 про вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних із корупцією, передбачених ч. ч.1,.2 ст. 172-7 КУпАП та доданими до нього доказами, якими є протокол першого засідання першої сесії сьомого скликання Чопської міської ради від 10.11.2015; протокол другого засідання першої сесії сьомого скликання Чопської міської ради від 12.11.2015; рішення першої сесії сьомого скликання другого засідання Чопської міської ради №8 від 12.11.2015; протокол шістнадцятої сесії сьомого скликання від 02.11.2016; протокол лічильної комісії про результати поіменного голосування з кожного питання порядку денного 16 сесії сьомого скликання Чопської міської ради; рішення 16 сесії сьомого скликання № 11 від 02.11.2016.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку прийшов до правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 корупційних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаним про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», при винесенні на голосування питання щодо встановлення собі надбавок за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років за рахунок коштів, передбачених в бюджеті міста, про наявність конфлікту інтересів не повідомив, а згодом прийняв участь у голосуванні за позитивне прийняття вказаного рішення, тобто прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП, апеляційний суд відхиляє.

Не заслуговують на увагу й доводи, наведені в апеляційній скарзі адвоката, який вважає, що дія Закону України «Про запобігання корупції » не поширюється на ОСОБА_1, як на голову Чопської міської ради, оскільки такі прямо суперечать вище наведеним нормам законодавства, зокрема, п. «б» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України « Про запобігання корупції ». Оскільки, вимоги законодавства в умовах реального конфлікту інтересів ОСОБА_1 не дотримані, покладений на нього обовязок не виконаний, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, то суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в його діях складу правопорушень.

Крім того, слід відхилити доводи апеляційної скарги адвоката в частині недоведеності впливу ОСОБА_1, як окремої особи на прийняття рішення колегіальним органом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції » в разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Тобто, незалежно від того, чи рішення особою приймається одноособово чи колегіально в складі певного органу, у випадку виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Виняток становить випадок, коли неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї

-6-

особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, однак тоді участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Інших зауважень дана норма законодавства немістить.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються обсягу повноважень ОСОБА_1, як міського голови та визначають коло обовязків, які на нього покладаються у звязку з обранням на посаду в органі місцевого самоврядування та не свідчать про відсутність обставин, встановлених судом першої інстанції.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог законодавства, які регулюють строки накладення адміністративних стягнень.

Зокрема, судом враховано вимоги Закону відповідно до яких адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців із дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як убачається з матеріалів справи, протокол був складений працівниками УЗЕ ДЗЕ Національної поліції в Закарпатській області - 30.05.2017, а рішення судом прийнято 26.09.2017, тобто на час постановлення судового рішення закінчились строки, накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею першої інстанції Самардака В.В. обґрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.172 КУпАП, а провадження в справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 цього Кодексу.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та які б свідчили про незаконність постанови надано не було.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2017 щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: