Справа № 735/1233/17р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

смт.Короп 03 листопада 2017 року

Коропський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Грушко О.П., при секретарі Хілько Н.В.,

з учаcтю прокурора Лаєвської Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки смт. Коропського району, Чернігівської області, пров. Молодіжний, 13/1, розлученої, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого начальником відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Коропської селищної ради,

за ст. 172-6 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2017 року до суду надійшов протокол серії ГП № 507913 про корупційне правопорушення.

Згідно протоколу, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Коропської селищної ради, маючи 11 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування в межах 6 категорії, тобто у відповідності до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 4 4.10.2014 року є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, 21.09.2017 року, у порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані - придбання квартири загальною площею 34.5 кв.м, житловою 16,9 кв.м за адресою: смт. Короп, вул. Успенська, буд. № 10. кв. 1, за 101753,00 грн. згідно договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2017, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднення на офіційному веб-сайті НАЗК інформації про суттєві зміни у майновому стані у зв'язку з набуттям 13.06.2017 права власності на зазначене нерухоме майно, вартість якої склала 101 753 гри., тобто в сумі, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року (80 000 грн.), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність, за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАІІ.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що 03.03.2017 року уклала договір купівлі-продажу однокімнатної квартири в смт Короп з відкладальної умовою щодо оплати. 09.03.2017 року уклала договір з обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі про отримання кредиту на вказану квартиру. Тобто, власних грошових коштів за квартиру продавцю не сплачувала, їх мав перерахувати Фонд. Службові особи Фонду пообіцяли перерахувати кошти через 1 місяць, але там постійно виникали затримки. Продавець вже хотів відміняти угоду, але 30.05.2017 року йому надійшли гроші. Після цього почали оформляти отримання коштів у нотаріуса, а вона сама звернулася до державного реєстратора Коропської РДА з заявою про внесення інформації про право власності на квартиру до реєстру. Заяву подала 09.06.2017 року, але реєстратор перебував на той час у відпустці, а тому заяву зареєстровано не було і вона залишилася у Центрі надання адміністративних послуг. Сказали, що зареєструють по виходу реєстратора з відпустки. В цей день у неї захворіла малолітня дитина, яку виховує і утримує самостійно, отже протягом послідуючих десяти днів лікувала дитину, а потім повезла її на море, так як це було рекомендовано лікарями, а здійснити поїздку могла лише у червні, бо це найдешевший для цього період. По приїзду з моря, 29.06.2017 року, зайнялася оформленням іпотеки на квартиру, бо це було обовязковою умовою надання кредитних коштів. Щодо несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, то спочатку взагалі думала, що не повинна його робити. Так, квартира придбана не за власні, а за кредитні кошти з розстрочкою оплати на 15 років. Протягом всього цього часу житло знаходитиметься в іпотеці і розпорядитися ним жодної можливості не буде. Отже, вважала правильним відобразити цю квартиру і фінансові зобовязання по отриманому кредиту в декларації за 2017 рік. Але коли отримала спадщину від померлої бабусі і почала її оформлення, знову згадала про квартиру і вирішила подати інформацію про зміни у матеріальному стані. Отже, несвоєчасне подання такої інформації виникло через збіг життєвих обставин, недостатнє розуміння Закону. У будь-якому разі це не є наслідком умисних дій: придбане майно не приховане, воно не є предметом розкошу, кошти на нього отримано у державній структурі, що також свідчить про неможливість приховати угоду.

Прокурор Лаєвська Ю.В. в судовому засіданні вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП доведеною, та вважає, що на останню необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши ОСОБА_1, думку прокурора, дослідивши протокол та письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена за порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1600 грн., тобто розмір 50 прожиткових мінімумів дорівнює 80000 гривень.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 13.06.2017 року набула право власності на однокімнатну квартиру в смт Короп загальною вартістю 101753 грн.

В момент набуття права власності на квартиру ОСОБА_1 була суб'єктом декларування, відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції».

В порушення визначеного ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» десятиденного строку ОСОБА_1 не було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції про зміни в її майновому стані. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та самою ОСОБА_1

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). В диспозиції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не передбачено наслідків порушення вимог фінансового контролю, як обовязкової ознаки складу правопорушення. Відтак, дане правопорушення визначено законодавцем як діяння з формальним складом. Але, правопорушення з формальним складом можуть вчинятися лише умисно. З огляду на те, що законодавче визначення необережної вини сфокусоване на суспільно шкідливих наслідках діяння, а вони не входять до структури обєктивної сторони формальних складів правопорушення, можливість вчинення такого правопорушення з необережності виключається. Такі правопорушення є винятково умисними.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд не приймає до уваги твердження у протоколі про те, що «Юридичними наслідками в даному випадку є несвоєчасне, без поважних причин подання ОСОБА_1 до НАЗК повідомлення про суттєві зміни майнового стану». По-перше, як було зазначено, наслідки не передбачено законодавцем як обовязкового елементу складу правопорушення; по-друге, у якості наслідків у протоколі сформульовано всю обєктивну сторону складу правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу. Так, будь-яке умисне діяння має спонукатися певним мотивом і бути направлене на досягнення мети.

Але належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 умислу, мотиву і мети діяння, суду не надано.

Під час розгляду справи не було встановлено мотивів та мети уникнення фінансового контролю, оскільки житло придбано у законний спосіб, кошти на придбання отримані з законних джерел, які легко перевірити.

Таким чином, судом встановлено, що в діянні ОСОБА_1 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, вона не бажала його порушити, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, і взагалі, такі наслідки не настали, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 247, 287, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до апеляційного суду Чернігівської області через Коропський районний суд.

Суддя ОСОБА_2