АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., перевіривши апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №10 Гаджука Д.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172-4 КУпАП закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою, прокурор, який приймав участь у розгляді справи у місцевому суді,подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП, та притягнути його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ч. 1 ст. 250 КУпАП,прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії. При провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Згідно ст. 287 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Наведені обставини дають підстави для висновку, що апеляційну скаргу подала особа, яка, відповідно до закону не наділена правом на подання апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3

Посилання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 Гаджука Д.В. на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-1301/0/4-16 від 12 травня 2016 року, яким він обґрунтовує своє право подавати апеляційну скаргу, не ґрунтується на вимогах законодавства України у справах про адміністративні правопорушення, яке, у відповідності до ч. 1 ст. 2 КУпАП, складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України, а також Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, а тому вказаний лист не є джерелом права.

Посилання прокурора на ч. 1 ст. 55 Конституції України, та положення статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також на відсутність передбачених у Главі 24 КУпАП обмежень для оскарження постанови прокурором, як на підстави для оскарження постанови судді місцевого суду, є невиправданими з огляду на конкретні норми КУпАП.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Питання про оскарження постанов судді місцевого суду у справах про адміністративне правопрушення чітко врегульовані вищезазначеними нормами чинного КУпАП, які є спеціальними по відношенню до загальних.

Враховуючи, що подана прокурором Київської місцевої прокуратури №10 апеляційна скарга не містить обґрунтування про реалізацію прокурором своїх повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, а також з огляду на те, що прокурор за чинним на даний час законодавством не наділений правом оскаржувати рішення судді в справі про адміністративне правопорушення без додержання вимог ч. 5 ст. 7 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №10 Гаджука Д.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року повернути собі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.