АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2019/2017 Суддя у першій інстанції: Грегуль О.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою з ОСОБА_3 стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року скасувати, а справу щодо нього закрити за відсутністю у його діях складу зазначеного правопорушення.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що постанова не відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи, які не відповідають дійсності, а тому прийнята із значними порушеннями закону, і за таких умов підлягає скасуванню.

Крім того апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення в повній мірі не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки працівниками УПП України в м. Києві безпідставно без повідомлення причин перевірки, без роз'яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП склали протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 134228 від 21.04.2017 року, у якому зазначили не вірну дату складання, «вказано 207 рік» замість 2017 року, невірно вказали адресу місця проживання «вул. Сортирувальна» замість Сортувальна, місце складання зазначено протоколу про адміністративне правопорушення вказано як м. Київ проспект Маяковського, 29, однак в протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння і вказано місце скоєння адміністративного правопорушення вул. Драйзера, 21, де він і перебував і саме тут був складений даний протокол, тобто працівниками УПП зазначено невірне місце складання протоколу.

Також апелянт зазначає, що у протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, у той же час до моменту перевірки, під час перевірки та після перевірки працівниками УПП він транспортним засобом не керував, рух не здійснював, а вживав алкоголь у власному транспортному засобі який був припаркований згідно Правил дорожнього руху з громадянином ОСОБА_5, та при складанні зазначеного протоколу працівники УПП жодних свідків не залучали, що може підтвердити ОСОБА_5 чим штучно створили підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_3 про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим вважаю за можливе проводити апеляційний розгляд у його відсутність відповідно до ст. 268 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції неодноразову неявку в судові засідання ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції оцінює як намір уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 21.04.2017 року біля 04 год. 10 хв. по вул. Драйзера в м. Києві керував транспортним засобом «Хюндай» д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння і після зупинки інспектором, у присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, що свідчить провчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_3 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_3 той факт, що останній керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які містяться в матеріалах справи, а також рапортом інспекторів 3 роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенантів поліції Семенової А.А. та Гордійчука А.В. від 21.04.2017 року.

А також, його вина у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами, зокрема відеозаписом з нагрудної камери інспекторів, на якому зафіксовано факт керуванням ОСОБА_3 транспортним засобом «Хюндай» д.н.з НОМЕР_1, з якого чітко видно, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_3 інспектори поліції переслідували, а також те, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Що, в свою чергу повністю спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він транспортним засобом не керував, рух не здійснював, а вживав алкоголь у власному транспортному засобі який був припаркований згідно Правил дорожнього руху з громадянином ОСОБА_5, та при складанні зазначеного протоколу працівники УПП жодних свідків не залучали, чим штучно створили підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що не вірно зазначено місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, то вони є голослівними, та спростовуються рапортом інспекторів 3 роти 2 батальйону УПП в м. Києві, з яких убачається, що від'їжджаючи з виклику та відписуючи рапорт працівники поліції помітили, автомобіль НОМЕР_1, який на великій швидкості виїхав із двору та понісся у бік вул. Радунська. Прослідуючи за даним транспортним засобом, вони почали передавати проходження так як автомобіль їхав на великій швидкості два перехрестя на червоний сигнал світлофора за перехрестям вул. Драйзера пр-т Маяковського водій заїхав у карман та зупинився, за адресою пр-т Маяковського 29, що і підтверджується переглянутим відеозаписом з місця події.

Також даним рапортом спростовуються, твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення в повній мірі не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП зокрема, що працівники УПП України в м. Києві безпідставно, без повідомлення причин перевірки, без роз'яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП його зупинили, оскільки автомобіль, яким керував ОСОБА_3 було евакуйовано, а на водія ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та роз'яснено йому його права та обов'язки згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Що стосуються доводів апеляційної скарги, що у протоколі зазначено не вірну дату складання, «вказано 207 рік» замість 2017 року, та невірно вказано адресу місця проживання «вул. Сортирувальна» замість Сортувальна, то вони заслуговують на увагу, однак жодним чином не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому правопорушення та жодним чином не потягли за собою порушення його прав.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -залишити без задоволення.

Постанову судді Десняського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич