Провадження № 33/772/639/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Ващук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 р. м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Ващук В.П.

з участю секретаря: Діденко В.В.

прокурора: Каменяр С.В.

за участю особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2.

захисника-адвоката: Ліханової О.В.

розглянувши 11.08.2017 справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУ п АП:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

українця, громадянина України,

працюючого головним лікарем ВОСКДРЗН

проживаючого: АДРЕСА_1

за апеляційною скаргою прокурора Вінницької місцевої прокуратури Марченкова Д.С. на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2017 року, -

В с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 683016 від 27.06.2017 року, складеного старшим оперуповноваженим УЗЕ у Вінницькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_5, ОСОБА_2, як головний лікар ВОСКДРЗН, тобто посадова особа юридичної особи публічного права - суб'єкт визначений п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», діючи умисно, в порушення п. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в приміщенні вищевказаної установи ( м. Вінниця, вул.. В. Стуса, 11), шляхом видання наказу № 12-к від 25.01.2016 «Про доплату», приймав рішення про встановлення посадового окладу за здійснення оперативних втручань за січень 2016 року ОСОБА_2 лікарю - хірургу хірургічного відділення на 10% посадового окладу в умовах реального конфлікту інтересів та не повідомив про це в установленому законом порядку, тобто вчинив корупційне адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 683017 від 27.06.2017 року, складеного старшим оперуповноваженим УЗЕ у Вінницькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_5 27.06.2017 року, ОСОБА_2, як головний лікар ВОСКДРЗН,тобто посадова особа юридичної особи публічного права - суб'єкт визначений п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», діючи умисно, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в приміщенні вищевказаної установи ( м. Вінниця, вул. В. Стуса, 11), шляхом видання наказу № 12-к від 25.01.2016 «Про доплату», прийняв рішення про встановлення посадового окладу за здійснення оперативних втручань за січень 2016 року ОСОБА_2 лікарю - хірургу хірургічного відділення на 10% посадового окладу в умовах реального конфлікту інтересів,оскільки рішення стосувалось його рідного сина - ОСОБА_6, тобто вчинив корупційне адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 683019 від 27.06.2017 року, складеного старшим оперуповноваженим УЗЕ у Вінницькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_5 ОСОБА_2, як головний лікар ВОСКДРЗН,тобто посадова особа юридичної особи публічного права - суб'єкт визначений п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», діючи умисно, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в приміщенні вищевказаної установи ( м. Вінниця, вул.. В. Стуса, 11), шляхом видання наказу № 24-к від 24.02.2016 «Про доплату», прийняв рішення про встановлення посадового окладу за здійснення оперативних втручань за лютий 2016 року ОСОБА_2 лікарю - хірургу хірургічного відділення на 30% посадового окладу в умовах реального конфлікту інтересів,оскільки рішення стосується його близької особи, тобто вчинив корупційне адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2017 року закрито провадження у справі відносно ОСОБА_2 про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурора Вінницької місцевої прокуратури Марченкова Д.С. ставиться питання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2017 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, щодо ОСОБА_2 Прийняти нову постанову , якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції даної статті.

Прокурор свої вимоги мотивує тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою, яка суперечить вимогам законодавства. Як вважає прокурор, в діях ОСОБА_2 наявний конфлікт інтересів, так як ОСОБА_2 не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів голову Вінницької обласної ради в міжсесійний період, не вжив заходів для його уникнення, а натомість особисто приймав рішення, які безпосередньо стосувались прав і інтересів його рідного сина.

В клопотанні захисник - адвокат Ліханової О.В. в інтересах ОСОБА_2 просить повернути прокурору Вінницької місцевої прокуратури Марченкову Д.С. апеляційну скаргу на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2017 року.

Захист вказує, що прокурор відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП та п. 8 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року №223-943/0/4-17 , у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією , не має права подавати апеляційну скаргу , так як оскарження постанови суду про корупційне правопорушення прокурором, суперечить вимогам чинного законодавства.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник - адвокат Ліханова О.В. в інтересах ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Марченкові Д.С. на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2017 року -залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2017 року якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 в зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП -залишити без змін.

Свої вимоги захист мотивував тим, що постанова суду першої інстанції про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 , про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП - є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга безпідставною, так як у ОСОБА_2 не існувало реального конфлікту інтересів при здійсненні своїх службових повноважень, а саме при прийнятті рішень про доплату за оперативні втручання до посадового окладу лікарю - хірургу ОСОБА_2, який є рідним сином ОСОБА_2

Зазначає, що наказом № 48-к від 01.04.2010 року ОСОБА_6, був прийнятий на роботу до ВОСКДРЗН за переведенням із Вінницької міської клінічної лікарні № 1 на посаду лікаря-хірурга хірургічного відділення ВОСКДРЗН, де працює по сьогоднішній день. Призначення проводилось за погодженням з Департаментом охорони здоров'я Вінницької обласної ради. Про родинні стосунки з лікарем - хірургом ОСОБА_6 головним лікарем ВОСКДРЗН ОСОБА_2 було доведено до відому керівництва Вінницької обласної ради як в усному, так і в письмовому порядку. Зокрема, даний факт зазначений в автобіографії, яка знаходиться в особовій справі. Відповідно до штатного розпису та посадової інструкції лікар-хірург хірургічного відділення ВОСКДРЗН безпосередньо підпорядковується завідувачу хірургічного відділення ВОСКДРЗН, який в свою чергу безпосередньо підпорядкований заступнику головного лікаря по медичній частині ВОСКДРЗН. Крім того вказує, що робота в одному закладі охорони здоров'я осіб, які перебувають між собою в близькій спорідненості, навіть за умови що їх служба пов'язана з безпосередньою підпорядкованістю або підконтрольністю одного з них іншому, наразі не заборонена чинним в Україні законодавством.

У статті 1 Рекомендацій Rec(2000) 19 Комітету Міністрів Ради Європи державою - членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя зазначено, що прокурори є представниками органів державної влади, які від імені суспільства та в інтересах держави гарантують застосування закону, коли його порушення веде до кримінальних та адміністративних санкцій, враховуючи як права фізичної особи, так необхідну ефективність системи кримінального та адміністративного судочинства.

Комітет Міністрів Ради Європи зауважив, - що право на оскарження судових рішень тісно пов'язане з головними посадовими обов'язками, тому що це - один із засобів, які гарантують застосування закону, що у той же час робить систему більш дієвою завдяки узгодженості судових постанов і додатково - правоохоронної системи.

Право на оскарження судових рішень та їх перегляд судом вищої інстанції є одним із засобів забезпечення правильності застосування закону, відновлення законних прав і свобод учасників судового провадження. Обмеження цього права можуть бути встановлені лише законом.

Відповідно до положень статті 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, зокрема, підтримання державного обвинувачення в суді.

Дана конституційна норам має відображення у статтях 1 та 7 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, де зазначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Таку систему становлять Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури, Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Крім того, при провадженні у справах про адміністративне правопорушення, зокрема у ч. 2 ст. 250 КУпАП закріплено саме обов'язок прокурора приймати участь у провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, передбачених ст.ст. 172-4 - 172-9 КУпАП.

Таким чином, прокурор наділений правом подавати апеляційні скарги та приймати участь у справах про адміністративні правопорушення пов'язанні з корупцією, а тому клопотання захисника - адвоката Ліханової О.В. в інтересах ОСОБА_2 про повернення прокурору апеляційної скарги, задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги прокурора, вислухавши пояснення гр. ОСОБА_2 та в його інтересах захисника - адвоката Ліханову О.В., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, та вважають постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, думку прокурора , яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі , вважаю, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»,реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 2, 3 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосередньо керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі-Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст. 172-7 КУпАП, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів - суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" у даній статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього. Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Згідно ст. 14 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах «а», «б» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані: уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Диспозиція ст. 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність спеціального суб'єкта адміністративних правовідносин у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. При цьому, враховано п. 2 примітки даного Закону у якій зазначено, що цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Суть корупційного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 КупАП (Порушення вимог щодо повідомлення про конфлікт інтересів) полягає в тому, що особа, яка є суб'єктом даного правопорушення відповідно до пункту 1, підпунктів "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" не повідомляє безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до п.2 примітки, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Визначення змісту поняття "конфлікт інтересів" має значення для правильного застосування положень ст.14 Закону щодо урегулювання конфлікту інтересів.

Зміст цього поняття визначають такі дві обов'язкові ознаки:

1) конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами та її службовими повноваженнями;

2) наявність такої суперечності може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

Як вбачається з матеріалів та оскаржуваної постанови, ОСОБА_2, як головний лікар ВОСКДРЗН, тобто посадова особа юридичної особи публічного права - суб'єкт визначений п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», діючи умисно, в порушення п. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в приміщенні вищевказаної установи ( м. Вінниця, вул.. В. Стуса, 11), шляхом видання наказу № 12-к від 25.01.2016 «Про доплату», приймав рішення про встановлення посадового окладу за здійснення оперативних втручань за січень 2016 року ОСОБА_2 лікарю - хірургу хірургічного відділення на 10% посадового окладу в умовах реального конфлікту інтересів та не повідомив про це в установленому законом порядку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Також ОСОБА_2, як головний лікар ВОСКДРЗН, тобто посадова особа юридичної особи публічного права - суб'єкт визначений п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», діючи умисно, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в приміщенні вищевказаної установи ( м. Вінниця, вул.. В. Стуса, 11), шляхом видання наказу № 12-к від 25.01.2016 «Про доплату», прийняв рішення про встановлення посадового окладу за здійснення оперативних втручань за січень 2016 року ОСОБА_2 лікарю - хірургу хірургічного відділення на 10% посадового окладу в умовах реального конфлікту інтересів,оскільки рішення стосувалось його рідного сина - ОСОБА_10, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП

Крім того, ОСОБА_2, як головний лікар ВОСКДРЗН,тобто посадова особа юридичної особи публічного права - суб'єкт визначений п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», діючи умисно, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в приміщенні вищевказаної установи ( м. Вінниця, вул.. В. Стуса, 11), шляхом видання наказу № 24-к від 24.02.2016 «Про доплату», прийняв рішення про встановлення посадового окладу за здійснення оперативних втручань за лютий 2016 року ОСОБА_2 лікарю - хірургу хірургічного відділення на 30% посадового окладу в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки рішення стосується його близької особи, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП

В судовому засіданні першої інстанції та апеляційної інстанції ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП не визнав та пояснив, що не існувало конфлікту інтересів при здійсненні ним службових повноважень, а саме при прийнятті рішень про встановлення посадових окладів.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_2 обіймає посаду головного лікаря ВОСКДРЗН, на яку призначений розпорядженням голови Вінницької обласної ради № 133 від 19.08.2008 року.

Наказом № 48-к від 01.04.2010 року ОСОБА_6, був прийнятий на роботу до ВОСКДРЗН за переведенням із Вінницької міської клінічної лікарні № 1 на посаду лікаря-хірурга хірургічного відділення ВОСКДРЗН, де працює по сьогоднішній день. Призначення проводилось за погодженням з Департаментом охорони здоров'я Вінницької обласної ради, тобто про родинні стосунки з лікарем - хірургом ОСОБА_6 головним лікарем ВОСКДРЗН ОСОБА_2 було доведено до відома керівництво Вінницької обласної ради як в усному, так і в письмовому порядку.

Зокрема, даний факт підтверджується автобіографією.

Відповідно до штатного розпису та посадової інструкції лікар-хірург хірургічного відділення ВОСКДРЗН безпосередньо підпорядковується завідувачу хірургічного відділення ВОСКДРЗН, який в свою чергу безпосередньо підпорядкований заступнику головного лікаря по медичній частині ВОСКДРЗН.

Відповідно до Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, які затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 року № 308/519 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17.10.2005 року за №1209/11289 1.4. Розміри посадових окладів (тарифних ставок) працівників сфери охорони здоров'я та соціального захисту населення України незалежно від підпорядкування (далі - працівники охорони здоров'я та соціального захисту населення)визначаються за тарифними розрядами Єдиної тарифної сітки, які встановлюються професіоналам, фахівцям залежно від наявної кваліфікаційної категорії, робітникам - кваліфікаційного розряду у межах діапазону, визначеного для цих посад (професій) Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників і відображаються у тарифікаційному списку.

Оплата праці працівників здійснюється за фактично відпрацьований час, виходячи з посадового окладу (тарифної ставки), або в залежності від виконання норм виробітку і відрядних розцінок з урахуванням підвищень, доплат та надбавок, передбачених діючим законодавством. Заробітна плата працівника граничними розмірами не обмежується.

В розділі 2 даних Умов міститься визначення посадових окладів (тарифних ставок) працівників закладів охорони здоров'я, установ соціального захисту населення та ставок погодинної оплати праці працівників, які залучаються закладами, установами та організаціями для проведення консультацій.

Пунктом 2.4.2. передбачено підвищення посадових окладів за оперативне втручання « Посадові оклади лікарів-хірургів усіх найменувань, лікарів-анестезіологів та лікарів - ендоскопістів, у тому числі керівників структурних підрозділів - лікарів цих спеціальностей, визначені згідно з пунктами 2.1 - 2.2 підвищуються за здійснення оперативних втручань у залежності від обсягу, складності й характеру їх праці при роботі: в амбулаторно-поліклінічному закладі (відділенні) - до 15 відсотків посадового окладу; денному стаціонарі хірургічного профілю - до 25 відсотків, стаціонарі - до 40 відсотків.

Перелік доплат, надбавок до тарифних ставок, посадових окладів працівників, та порядок встановлення їх розмірів визначених також в Додатку № 3 до Колективного договору, складеному між адміністрацією та профкомом Вінницького обласного спеціалізованого клінічного диспансеру радіаційного захисту населення на 2012-2016 року від 19.10.2012 року.

Хірургічне відділення ВОСКДРЗН очолює завідувач відділенням ОСОБА_8, лікар-хірург вищої категорії. Саме він, як безпосередній керівник підрозділу, в якому працює ОСОБА_6 22.01.2016 року та 22.02.2016 року звернувся з службовими записками на ім'я заступника головного лікаря з медичної частини ВОСКДРЗН з прохання встановити доплату за оперативні втручання лікарям стаціонару відповідно до проведених операцій. На підставі даних службових записок та вимог чинного законодавства заступник головного лікаря з медичної частини ВОСКДРЗН ОСОБА_9 22.01.2016 року та 22.02.2016 року звернувся на ім'я ОСОБА_2, як керівника медичного закладу, який згідно п. 1.9. Умов несе відповідальність за своєчасне та правильне визначення розміру заробітної плати працівників згідно з чинним законодавством, з службовими записками, в яких вже визначено у відсотковому відношенні розмір доплат кожному лікарю ВОСКДРЗН за оперативні втручання за конкретний місяць.

З огляду на викладене та як вірно зазначено в постанові суду першої інстанції, про те, що видання наказів № 12-к від 25.01.2016 та № 24-к від 24.02.2016 «Про доплату», якими прийнято рішення про встановлення доплати до посадового окладу ОСОБА_6 лікарю - хірургу хірургічного відділення за здійснення оперативних втручань за січень 2016 року в розмірі 10%, за лютий місяць 2016 року в розмірі 30%, вчинено в межах компетенції головного лікаря, виключно у спосіб, передбачений законодавством, а не для задоволення його приватного інтересу чи приватного інтересу близької особи, тобто відсутній склад корупційного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, Національним агентством з питань запобігання корупції, за зверненням ОСОБА_2 в порядку частини 5 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» від14 жовтня 2014 року № 1700-VII , в чинній редакції зі змінами та доповненнями, роз'яснено про відсутність існування реального конфлікту інтересів в тому, що він - ОСОБА_2, обіймаю посаду головного лікаря ВОСКДРЗН, а його син - ОСОБА_6, обіймає посаду лікаря-хірурга хірургічного відділення ВОСКДРЗН, що підтверджується листом № 43-07/18737/17 від 12.06.2017 року.

При з'ясуванні винності особи у вчиненні будь - якого корупційного правопорушення потрібно враховувати і загальні поняття корупції, що містяться у ст. 1 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції»

Зважаючи на те, що суть корупційного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», полягає саме у тому, що особи, зазначені у підпунктах «а», «в» - «ж» пункту 1 та підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, не можуть мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути безпосередньо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам, відповідальність за цією нормою настає лише у тому разі, коли такі особи мали у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або були безпосередньо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам, переконливих доказів чому по справі не здобуту, а відтак конфлікт інтересів у справі відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», у разі виникнення обставин, що порушують вимоги частини першої цієї статті, відповідні особи, близькі їм особи вживають заходів щодо усунення таких обставин у п'ятнадцятиденний строк, а якщо в зазначений строк ці обставини добровільно не усунуто, відповідні особи або близькі їм особи в місячний строк з моменту виникнення обставин підлягають переведенню в установленому порядку на іншу посаду, що виключає безпосереднє підпорядкування.

За змістом ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», обов'язковою ознакою за якою будь-яка неправомірна або неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави або прирівняних до них осіб визнається корупційною, є корисливий або інший особистий їх інтерес, або інтерес третіх осіб, втім ця обов'язкова складова суб'єктивної сторони правопорушення у даній справі з'ясована не була, що ставить під сумнів правомірність прийнятого судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» корупційним діянням є тільки умисне діяння.

Таким, чином в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про умисність або корисливий мотив діяння або бездіяльності ОСОБА_6 як посадової особи при виконанні її посадових обов'язків.

При розгляді справи, судом першої інстанції, правильно встановлено фактичні обставини щодо дій ОСОБА_6 зроблено вірний висновок про відсутність в них складу адміністративного правопорушення, пов'язаного із корупцією , передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, щодо наявності реального конфлікту інтересів а тому постанова суду є законною та обгрунтованою, такою що відповідає вимогам ст.ст.245, 280, 283 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду не здобуто доказів щодо вчинення ОСОБА_6 корупційного правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними та не ґрунтуються на законі, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратри Марченкова Д.С. - залишити без задоволення,

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2017 року про закриття провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого . ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:

Згідно з оригіналом: