Справа № 461/6030/17 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/783/1144/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, при секретарі Мазур-Іванько Ж.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, прокурора Черкес Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого викладачем Львівського національного університету ім.. ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 05 вересня 2017 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2визнано винним у тому, що він, обіймаючи посаду начальника відділу реформування власності Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, відповідно до наказу Львівської міської ради від 04 жовтня 2016 року №234-к «Про призначення на посаду ОСОБА_2 як переможця проведеного конкурсу», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог абзацу 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України, при наступних обставинах.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до пункту 5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Відповідно до абз. 1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року за №959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Таким чином, як зазначає орган, який склав протокол, ОСОБА_2 зобов'язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями до 00 год.00 хв. 26 січня 2017 року. Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_2 подав декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями лише 11 серпня 2017 року, тобто несвоєчасно.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 05 вересня 2017 року та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що оскаржуване рішення прийняте унаслідок неправильного застосування норм права та неправильного встановлення обставин, які мають значення у справі.

На переконання апелянта, суддя місцевого суду дослідив лише факт несвоєчасності подання декларації при звільненні, не дослідив поважність причин несвоєчасного подання, на які посилався він і не дослідив докази, які просив долучити до матеріалів справи та які судом було відмовлено в долученні.

Як зазначає ОСОБА_2, його вина характеризується необережністю і не містить прямого чи непрямого умислу, відтак це виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши ОСОБА_2 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просить відхилити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

За змістом ст. ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Перевіривши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання, що висновок судді місцевого суду про наявність в діянні ОСОБА_2,як субєкта, на якого покладено обовязок подавати декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями у звязку із припиненням діяльності, повязаної з виконанням функцій місцевого самоврядування, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, була надана вірна оцінка, в силу положень ст. 251 КУпАП, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 29 серпня 2017 року № 340 (а.с.2-7), ОСОБА_2,обіймаючи посаду начальника відділу реформування власності Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, відповідно до наказу Львівської міської ради від 04 жовтня 2016 року №234-к «Про призначення на посаду ОСОБА_2 як переможця проведеного конкурсу», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог абзацу 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України, при наступних обставинах.

ОСОБА_2 відповідно до наказу Львівської міської ради від 24 січня 2017 року №12-к звільнений з посади начальника відділу реформування власності управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 25 січня 2017 року.

Таким чином, ОСОБА_2 зобов'язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями до 00 год.00 хв. 26 січня 2017 року.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_2 подав декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 11.08.2017 року, тобто несвоєчасно.

Відповідно до наказу Львівської міської ради від 04 жовтня 2016 року №234-к (а.с.22) ОСОБА_2 з 04жовтня 2016 року призначено на посаду начальника відділу реформування власності Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради як переможця проведеного конкурсу, приведено до Присяги посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад.

Згідно з письмовим попередженням (а.с.27), ОСОБА_2 17 серпня 2016 року був попереджений про обмеження, повязані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходженням служби, серед яких такого попереджено про обовязок подачі декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, при припиненні діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, про що свідчить його підпис та що не заперечив в апеляційному суді сам ОСОБА_2

Згідно з наказом начальника Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 24 січня 2017 року №12-к (а.с.24), ОСОБА_2 звільнений з посади начальника відділу реформування власності управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 25 січня 2017 року.

Також вина ОСОБА_2 стверджуєтьсявитягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.28), згідно з яким останній подав декларацію 11 серпня 2017 року, та листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23 травня 2017 року№93-05/16382/118 (а.с.31), згідно з яким за даними акта обстеження окремих функцій інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 25 січня 2017 року засвідчено некоректну роботу програмного забезпечення в період з 01 січня 2017 року до 19 год. 30 хв. 04 січня 2017 року.

Таким чином, наведеними доказами підтверджується, що ОСОБА_2, припиняючи свою діяльність, повязану з виконанням функцій місцевого самоврядування, 25 січня 2017 року при звільненні без поважних причин не подав декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а таку подав лише більш як через півроку 11.08.2017 року.

ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду підтримав свої апеляційні вимоги, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнав та зазначив, що у нього не було умислу на неподання декларації при звільненні.

Апеляційний суд оцінює критично показання ОСОБА_2, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи належними й допустимими доказами, та розцінюються судом як спосіб уникнення відповідальності.

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу реформування власності Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, однією з вимог до посадових осіб органів місцевого самоврядування є знання та безумовне дотримання законодавства України, тобто ОСОБА_2 за своїми функціональними обов'язками зобов'язаний був знати та виконувати законодавство, зокрема, щодо протидії корупції, та забезпечувати виконання законодавства іншими посадовими особами. З огляду на це, ОСОБА_2, достовірно знаючи про необхідність подачі декларації при звільненні, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачав їх шкідливі наслідки і свідомо допускав настання цих наслідків, знаючи про відповідальність за несвоєчасне подання такої декларації у встановлені законом строки, не подав таку, що, на переконання апеляційного суду, не може розцінюватися як вчинення останнім правопорушення з необережності.

Під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про поважність значного пропуску строку на подачу декларації, відтак доводи апеляційної скарги в частині відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є безпідставними.

Апеляційний суд не приймає до уваги покликання апелянта про те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено строку подання декларацій під час звільнення саме в дань звільнення, оскільки такі не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», положення якого щодо фінансового контролю, декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування діють на момент складання цього протоколу, особи, зазначені у ст.50 зазначеного закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції уповноважене на прийняття нормативно-правових актів в сфері запобігання корупції та нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно з п.п.2 п.5 Розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №3, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року №959/29089, відповідно до вимог ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги в частині несвоєчасного заповнення декларації у звязку із проведенням розрахунків по заробітній платі та отримання інформації від членів сімї, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. А згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно з наказом начальника Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 24 січня 2017 року №12-к (а.с.24), на фінансово-розрахунковий відділ покладено обовязок провести розрахунок з ОСОБА_2 у відповідності до чинного законодавства з урахуванням премії у розмірі 300 відсотків від посадового окладу відповідно до фактично відпрацьованого робочого часу у січні 2017 року.

На час розгляду апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про невиконання роботодавцем покладеного на нього трудовим законодавством обовязку щодо проведення розрахунків з виплати всіх сум, що належить працівникові на час звільнення. Також ОСОБА_2 не наведено доказів неможливості своєчасного отримання інформації щодо майнового стану членів сімї за неохоплений раніше поданими деклараціями період.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид й міру стягнення, і обґрунтовано застосував стягнення в межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді місцевого суду є законна і обґрунтована, відтак підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 05 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1