Провадження № 33/792/488/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Інжиєвської Ю.А., Пелюх О.С., захисника особи, що притягується до відповідальності - ОСОБА_2 - адвоката Терлича В.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 1 липня 2017 біля 11 год. 10 хв. в порушення вимог п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України, керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння по вул. Володимирській в м. Хмельницькому, неподалік будинку № 92, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2, просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, прийшов до хибного висновку з приводу вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що суд не мав достатніх підстав визнавати винним, на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, а огляд на стан сп'яніння був проведений з порушеннями процедури, передбаченої нормативними документами.

Заслухавши пояснення захисника Терлича В.Г. в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни з наступних підстав.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 1 липня 2017 року о 12 год. 00 хв. був складений інспектором роти № 1 батальйону УПП в м. Хмельницький ДПП лейтенантом поліції Межлумяном Л.Р., того ж дня біля 11 год. 10 хв. в м. Хмельницькому по вул. Володимирській, 92, керував громадянин ОСОБА_2 транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується довідкою № 2785 ХОНД, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню в зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, що суд дійшов безпідставних висновків, що ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками сп'яніння, докази, які були покладені в основу доведеності вини, зібрані з порушеннями вимог законодавства, не приймаються апеляційним судом до уваги, позаяк такі його твердження суперечать сукупності досліджених судом доказів.

Відповідно до п.п. 2 ч. 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Як видно з даних актів огляду на стан сп'яніння (а.с. 2, 3) огляд ОСОБА_2 проводився на місці зупинки в звязку з запахом алкоголю з порожнини рота, нечітким мовленням. За наведених обставин поліцейський мав підстави вважати, що ОСОБА_2 перебуває в стані сп`яніння та запропонувати ОСОБА_2 пройти огляд у встановленому законом порядку.

Згідно роздруківки спеціального технічного приладу «Драгер», з використанням якого проводився огляд ОСОБА_2 на місці зупинки автомобіля, встановлено наявність алкоголю в видихуваному апелянтом повітрі 0,36 ‰, що узгоджується з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, присутніми під час огляду ОСОБА_2 на місці зупинки.

ОСОБА_2 не погодився з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, тому відповідно до вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водія ОСОБА_2 було направлено поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я, що має право проводити такий огляд.

За наслідками проведення огляду в Хмельницькому обласному наркологічному диспансері лікарем ОСОБА_7 було встановлено факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння (висновок від 1 липня 2017 року № 2785, а.с. 5). Доводи апелянта щодо форми документів, складених в лікарні, не спростовують висновків суду. Також в висновку лікаря (який в трьох примірниках складається після огляду особи на підставі акта медичного огляду (п.п. 16, 20 вищевказаної Інструкції) зазначається лише результат огляду, в наявному в справі висновку лікарем зазначено, що за результатами огляду ОСОБА_2 встановлено, що той перебуває в стані алкогольного сп'яніння, інформація щодо кількості проміле в видихуваному водієм повітрі у висновку лікаря зазначатись не повинна. Такі показники відображені у акті медичного огляду, який за клопотанням захисту був витребуваний та досліджений судом першої інстанції. Згідно наданої суду та дослідженої судом роздруківки спеціального технічного засобу, з використанням якого проводився огляд ОСОБА_2 в лікарні, встановлено, що 1 липня 2017 року о 11 год. 53 хв. показник алкоголю в видихуваному ОСОБА_2 повітрі становив 0,27‰, (а.с. 42, зворот). Ті обставини, що в постанові суду судом названо такий документ довідкою, не спростовує висновків суду, про що вказує апелянт, відтак такі доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги.

Судом першої інстанції ретельно перевірялось дотримання працівниками поліції та лікарем порядку проведення огляду на стан сп'яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції та лікарем порушені вимоги цих нормативних актів, є необґрунтованими.

Твердження апелянта, що огляд лікарем був проведений без направлення поліцейського, не можуть бути враховані апеляційним судом, позаяк такі твердження не відповідають фактичним обставинам справи. В матеріалах справи наявна копія направлення працівника поліції (а.с. 42), також на долученому відеозапису з нагрудних камер поліцейських зафіксовано момент виписування поліцейським такого направлення. Твердження апелянта, що в направленні поліцейського вказано час - 11.53 год., а у висновку лікаря - 11.50 год., не дають суду підстав для скасування судового рішення, зважаючи на ті обставини, що як видно з долученого відеозапису з нагрудних камер поліцейських видно, що поліцейський вже писав направлення о 11.47 год., лікар розпочинав заповнювати свій документ о 11.53 год., а закінчив заповнювати та поставив печатку лікаря о 12.08 год., о 12.09 год. на висновку розписався ОСОБА_2, відтак твердження апелянта, що лікарем проведено огляд водія без направлення поліцейського не можуть прийматись до уваги.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що наявність запаху алкоголю з порожнини рота на місці зупинки та відсутність такого запаху під час огляду в медичному закладі, не спростовують результатів огляду та висновку лікаря про перебування в медичному закладі, також суд врахував, що між цими оглядами пройшов певний проміжок часу, за який вміст алкоголю в організмі ОСОБА_2 впав з 0,36‰ до 0,27‰. З такими висновками погоджується апеляційний суд, а твердження апелянта, що суд першої інстанції такі розбіжності не перевірив та не дав оцінки таким фактам, суперечать фактичним обставинам справи.

Згідно з приписами п. 7 «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, проведення лабораторних досліджень є обов'язковим лише для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. Як вірно встановлено судом першої інстанції, що узгоджується даними відеозапису, зробленого нагрудними камерами відеоспостереження поліцейських, ОСОБА_2 не заявляв про відібрання в нього біологічного матеріалу та проведення лабораторних досліджень, що він вказував в суді першої інстанції. З врахування викладеного доводи апелянта, що в зв'язку з невідібранням в нього в лікарні зразків біологічного матеріалу, проведений огляд лікарем є недійсним, та суд не дав відповідної оцінки таким його твердженням, не приймаються до уваги. Під час апеляційного розгляду стороною захисту не було підтримане заявлене клопотання про виклик та допит лікаря ОСОБА_7, обґрунтованих підстав для виклику та допиту цього свідка під час розгляду справи в суді першої інстанції стороною захисту не наведено, відтак доводи апеляційної скарги про відхилення судом першої інстанції клопотання сторони захисту про виклик та допит лікаря з приводу процедури проведення огляду (яка до того ж зафіксована на відео) не вказують на наявність підстав для скасування судового рішення.

Доводи захисника під час апеляційного розгляду, що огляд водія в лікарні був проведений з використання технічного засобу, термін дії сертифікату відповідності якого закінчився на момент проведення огляду, на переконання апеляційного суду, не вказують про проведення огляду з порушенням вимог законодавства з наступних підстав.

Положеннями ч.ч. 2, 4 ст. 266 КУпАП регламентовано, що огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським в присутності двох свідків, огляд в закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Згідно положень п. 3 розділу ІІ, п. 9 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності, свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно наданого суду копії сертифіката відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу сертифікат відповідності газоаналізаторів Alсotest…, Interlock XT, код УКТ ЗЕД 9027 80 17 00 (а.с. 85), який 1 вересня 2014 року був виданий Міністерством економічного розвитку та торгівлі України, був чинним до 27 березня 2017 року.

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який діяв до 31.12.2015 року (на момент прийняття відповідної Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка до того ж є підзаконним нормативним актом) виробництво та ввезення на територію України засобів вимірювальної техніки партіями здійснювалось, якщо типи цих засобів були занесені до Державного реєстру ЗВТ за позитивними результатами державних випробувань цих ЗВТ.

Згідно з повідомленнями Міністерства економічного розвитку та торгівлі (а.с. 106) 01.01.2016 року набрав чинності новий Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», яким не передбачено проведення державних випробувань ЗВТ та внесення їх типів до Державного реєстру ЗВТ, натомість передбачено оцінку відповідності законодавчо регульованих ЗВТ вимогам технічних регламентів. Станом на 31.12.2015 року до Державного реєстру ЗВТ було занесено газоаналізатори Alсotest…, Interlock XT, код УКТ ЗЕД 9027 80 17 00 призначені для вимірювання вмісту парів етилового спирту в повітрі, що видихається людиною), виробництва фірми Alсotest…, Interlock XT та видано сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу № UA-MI/2-4574-2014, який був чинним до 27.03.2017 року, а законодавчо регульовані ЗВТ, що перебувають в експлуатації (в тому числі газоаналізатор) підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту відповідно до статті 17 Закону.

За повідомленням ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації та захисту прав споживачів» (а.с. 125) тип газоаналізаторів Alсotest…, Interlock XT, код УКТ ЗЕД 9027 80 17 00, був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14.

Зважаючи на такі обставини, та що огляд водія проводився з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alсotest 6810 (свідоцтво про повірку його було чинне до 13.12.2017 року (а.с. 40, зворот), згідно вказаного свідоцтва такий засіб вимірювальної техніки відповідав вимогам Методики повірки МПУ 066/09-2013), закінчення терміну дії сертифікату відповідності на такий засіб на час проведення огляду, не дає підстав вважати, що огляд водія проведений з використанням спеціального технічного засобу, не дозволеного для використання, та підстав вважати такий огляд недійсним в апеляційного суду немає.

Згідно чинного КУпАП прокурор навіть не наділений правом апеляційного оскарження рішень суду в справах про притягнення осіб до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. За клопотанням сторони захисту судом прокурор був повідомлений про судовий розгляд справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Розгляд справи судом в відсутність прокурора не є підставою для скасування судового рішення та закриття провадження, про що вказує апелянт в своїй скарзі, позаяк доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи був безстороннім та упередженим. При цьому слід зауважити, що витребування додаткових доказів в провадженні під час розгляду справи судом першої інстанції, так і апеляційним судом, здійснювалось за клопотанням сторони захисту.

При розгляді справи щодо ОСОБА_2 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду, допущено не було.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дав вірну оцінку зібраним та дослідженим судом першої інстанції доказам, з якою погоджується апеляційний суд. За таких обставин доводи апеляційної скарги апелянта про те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, не відповідають фактичним обставинам справи, докази зібрані з порушеннями вимог законодавства, не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді. Суд першої інстанції обґрунтовано обрав стягнення в вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що, на думку суду, є достатнім для виховання особи, що вчинила правопорушення та попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар