Номер справи 623/2334/17
Номер провадження 3/623/543/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Гуренко М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, не одруженого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

Ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

Права, передбачені ст. 268 КУпАП правопорушнику, розяснені.

встановив:

28 вересня 2017 року до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області надійшов від Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області адміністративний матеріал, про те, що громадянин ОСОБА_1, 16.09.2017 року о 08 годині 10 хвилин на 623 км. а/д. Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, запах алкоголю з ротової порожнини в присутності двох свідків відмовився від продуття алкотестера «Драгер» та у встановленому законом порядку відмовився від проходження медичного обстеження на встановлення стану алкогольного сп`яніння чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Правопорушник ОСОБА_1, свою провину у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснюючи тим, що письмові пояснення в протоколі він писав тому, що йому так сказали співробітники поліції.

Викладене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія БР№ 016972 від 16 вересня 2017 року (а.с.2) з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_1, 16.09.2017 року о 08 годині 10 хвилин на 623 км. а/д. Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, запах алкоголю з ротової порожнини в присутності двох свідків відмовився від продуття алкотестера «Драгер» та у встановленому законом порядку відмовився від проходження медичного обстеження на встановлення стану алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 з яких вбачається, що в їх присутності громадянин ОСОБА_1 відмовився продути алкотестер «Драгер» та у встановленому законом порядку відмовився від проходження медичного обстеження на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для встановлення такого стану, тобто порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України, відповідальність за що також передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення суд розцінює як вибрану ним позицію свого захисту, побудовану на тому, що зі сторони співробітників поліції було застосовано моральний тиск, не знайшла свого підтвердження, оскільки із письмових пояснень самого правопорушника та двох свідків вбачається, що від проходження медичного обстеження у встановленому законом порядку на встановлення стану алкогольного сп`яніння правопорушник відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП України враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, визнання ним вини у скоєному правопорушенні, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з метою виховання на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь державного бюджету з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ч.1 ст.130, ч.2 ст. 30, ст. 33, 283, п.1 ст. 284 КУпАП України, -

п о с т а н о в и в :

Визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 зач.1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь державного бюджету в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 320 грн. 00 коп. Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя : М.О. Гуренко