Справа №585/4397/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/501/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовано адміністративне стягнення ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 28 листопада 2017 року, відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, 1 й пров. Берегової, 1А, Роменського р ну, Сумської обл.,

про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 28 листопада 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, у звязку з тим, що він 12 листопада 2017 року, о 16 год. 45 хв., в с. Перекопівка Роменського р ну Сумської обл.. по вул. Космонавтів керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», реєстраційний № В6177СУ, маючи ознаки алкогольного спяніння, при цьому на вимогу працівників поліції пройти обстеження на стан спяніння відмовився від проходження огляду, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На постанову суду надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_3 в якій він, неоспорючи висновки суду про встановлення його вини у вчиненому та юридичної оцінки його дій, просить змінити постанову судді в частині застосування адміністративного стягнення, шляхом визначення відносно нього менш суворого стягнення, не повязаного із позбавленням права керування транспортними засобами та великим розміром штрафу.

Свої доводи ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що він повністю визнає себе винним, у скоєному розкаюється, але звертає увагу на те, що судом не враховано всіх помякшуючих обставин. Так, суд не врахував його особу, ступінь вини, майновий стан, те що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, від правопорушення тяжких наслідків не настало, позитивно характеризується, має сімю, трьох неповнолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні, працевлаштований, автомобіль потрібен йому для поїздки на роботу, оскільки у звязку з незадовільною транспортною розвязкою до місця роботи щодня приходиться їхати на своєму автомобілі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи судом було встановлено, що ОСОБА_3 12 листопада 2017 року, о 16 год. 45 хв., в с. Перекопівка Роменського р ну Сумської обл.. по вул. Космонавтів керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», реєстраційний № В6177СУ, маючи ознаки алкогольного спяніння, при цьому на вимогу працівників поліції пройти обстеження на стан спяніння відмовився від проходження огляду, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Ця обставина знайшла своє підтвердження при дослідженні суддею доказів по справі, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_3, в якому він власноручно письмово зазначив, що керував автомобілем, а перед цим випив 0.5л. пива і в лікарню їхати не буде (а .с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що в їхній присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння (а. с. 3), поясненнями самого правопорушника, які він надав в суді першої та апеляційної інстанції про правдивість обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення .

Таким чином, беручи до уваги вищезазначені обставини, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_3, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_3 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України є повністю доведеною.

Що стосується доводів апеляції про суворість призначеного адміністративного стягнення, то слід зазначити, що судом адміністративне стягнення відногсно ОСОБА_3 застосовано в межах санкції ст. 130 ч.1 КУпАП, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що т санкція ст. 130 ч. 1 КупАП не передбачає більш мяких стягнень, колегія суддів не знаходить підстав для зміни постанови суду в частині призначеного стягнення.

З врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, а тому підстав для її скасування чи зміни, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 28 листопада 2017 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_3, у вигляді штрафу на суму 10200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.