Провадження №3/748/1281/17
Єдиний унікальний № 748/2794/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді : Меженнікової С.П.

при секретарі: Медвідь А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за частиною 1 статті 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2017 року о 15 годині 05 хвилин, ОСОБА_1, по вул. Садовій, 22, в с. Мньов Чернігівського району Чернігівської області, керував транспортним засобом мотоциклом НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, змазана мова, почервоніння обличчя), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівника поліції відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, в зв'язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину свою визнав, пояснивши, що цього числа він вживав пиво, так як не планував керувати мотоциклом. Але після обіду матері стало погано, тому він поїхав за лікарем, та був зупинений працівниками поліції. Від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння відмовився. Під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за даним фактом, просить врахувати наступні обставини, що його мати ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобільської катастрофи 1 категорії, є інвалідом IIІ групи та хворіє онко - захворюванням (рак шийки матки). Дане захворювання пов"язане з впливом аварії на ЧАЕС. На її лікування витрачаються дуже значні кошти. Штраф в розмірі 10200 гривень є непосильним в даних обставинах (хвороба матері) для нього та його сім"ї. Зважаючи на те, що він визнає свою вину в скоєнні даного адміністративного правопорушення, вперше притягується до адміністравної відповідальності за порушення ПДР України, просить звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, в зв"язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що в зв"язку із онкологічним захворюванням та проведеною операцією, у неї бувають приступи, щоб зняти біль потрібно зробити укол. В той день у неї стався приступ і вона попросила сина з"їздити за лікарем. Просить не застосовувати до сина стягнення у вигляді штрафу, оскільки це поставить їх сім"ю у скрутне матеріальне становище, до того ж, вважає, що в цьому правопоршенні є і її вина, так як син поїхав по лікаря за її проханням.

Крім пояснень ОСОБА_1, його вина в повному обсязі підтверджується і зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 012503 від 14.10.2017 року, письмовими поясненнями свідків.

У той же час відповідно дост.33 КУпАП при накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Обставинами, які відповідно до ст. 34 КУпАП, пом"якшують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, суд визнає щире розкаяння винного, його вік - 23 роки, а також вчинення правопорушення при збігу тяжких сімейних обставин. Зокрема, суд звертає увагу на те, що правопорушник проживає з матір"ю, яка є інвалідом ІII групи та хворіє онко - захворюванням (рак шийки матки), що підтверджується експертим висновком №3740 від 15.05.2017, Випискою-епикриз з історії хвороби №7072, те, що на її лікування витрачаються дуже значні кошти.

Суд посилається на те, що відповідно до статей 1, 8 Основного Закону, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннямист.129 Конституції України суд, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

«Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Розглянувши та проаналізувавши всі сторони вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, оцінивши обстановку його вчинення, відсутність наслідків та завданої шкоди, враховуючи обставини, які пом"якшують відповідальність ОСОБА_1, його молодий вік, те, що раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, розкаюється у скоєному та запевняє суд, що подібного більше не відбудеться, приймаючи до уваги, що прийняте рішення поставить ОСОБА_1, його матір та сім"ю в скрутне матеріальне становище, суд вважає за необхідне звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначимістю вчиненного правопорушення відповідно до ст. 22 КУпАП.

За умовами ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст. 22, 33, ч. 1 ст.130, ст.ст. 221, 268, 280, 283, 284, 287, 289 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та за малозначністю вчиненого правопорушення звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням.

Провадження по даній адміністративній справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.П. Меженнікова