АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/286/2017 Постанова винесена суддею Марченко М.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, щодо якої провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито -ОСОБА_2 та його захисника Григорєва Р.І., другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 та її представника Левчишиної О.В.,розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого координатором регіональних представників в Міжнародній компанії «Леново», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №200967, за яким 13 березня 2015 року о 08 год. 05 хв. на перехресті бульвару Перова з вулицею Кибальчича в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1, при увімкненому сигналі світлофору, що дозволяв рух через перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який завершував проїзд перехрестя, в результаті чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 16.5 ПДР України.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Не погодившись з таким рішенням суду, другий учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу,в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постанова суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки об'єктивно встановити механізм ДТП можна було на підставі відеозапису, здійсненого камерою відеореєстратора з автомобіля, що рухався позаду автомобіля ОСОБА_2, відповідно до якого автомобіль «Опель» під'їхав до перехрестя, коли на ньому в його напрямку щойно ввімкнулося зелене світло, а отже, автомобіль «Опель» на перехресті в очікуванні зеленого сигналу для свого напрямку руху не стояв, а оцінював дорожню обстановку на перехресті здалеку, та під'їжджаючи до перехрестя, швидкості не знижував, у безпечному проїзді перехрестя не впевнювався. На момент ДТП йшов дощ, що вимагає від водія додаткової уваги. При цьому, перехрестя дійсно було завантажене, усі смуги були зайняті транспортними засобами. У напрямку водія автомобіля «Опель» проїзна частина має три смуги руху, четверта, крайня права смуга призначена для повороту праворуч і відділена від інших смуг суцільною лінією дорожньої розмітки. Щоб не зупинятися за транспортними засобами, що до того у всіх трьох смугах стояли в очікуванні зеленого сигналу, ОСОБА_2 здійснив виїзд на перехрестя з крайньої правої смуги, яка для руху прямо не призначена. З цього місця не тільки не можна рухатися прямо, а й важко у сукупності об'єктивно оцінювати дорожню обстановку на перехресті, зокрема, наявність транспортних засобів ліворуч від себе, у зв'язку із обмеженою оглядовістю, що потребує від водія підвищеної уваги при виїзді на перехрестя. За мить до зіткнення автомобіль «Опель» зміщується ліворуч, створюючи аварійну обстановку для ще одного автомобіля, який встигає своєчасно зупинитися.

До того ж запис ДТП з відеореєстратора дозволяє й оцінити показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як про розташування транспортних засобів, так й про механізм ДТП. При цьому, свідчення ОСОБА_7 цілком узгоджуються з відеозаписом, а свідчення ОСОБА_8 не відповідають об'єктивним обставинам справи щодо розташування автомобіля «Опель» на проїзній частині та тривалості ввімкнення зеленого сигналу світлофора з напрямку руху водія автомобіля «Опель».

Об'єктивним доказом є й схема ДТП, складена на місці та підписана учасниками пригоди, відповідно до якої місце зіткнення транспортних засобів знаходиться між крайньою правою та сусідньою смугами по напрямку руху автомобіля «Опель», і, як видно зі схеми ДТП, від центру перехрестя автомобіль «Мерседес» встиг перетнути майже всі смуги, зіткнення відбулося в кінці перехрестя в бокову частину автомобіля «Мерседес». При цьому, цілком логічним є дія водія ОСОБА_4 щодо проїзду перехрестя, що після проїзду усіх трьох смуг руху праворуч від неї, інших транспортних засобів з того напрямку не має бути, адже кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують Правила дорожнього руху. Водночас, автомобіль «Опель» виїхав на«Мерседес», коли останній вже майже закінчив проїзд перехрестя.

Крім того, відповідно до пошкоджень транспортних засобів, саме автомобіль «Опель» здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», а не навпаки, а отже, при врахуванні усієї дорожньої обстановки водій ОСОБА_2 своїми односторонніми діями міг би уникнути ДТП, бо водій ОСОБА_4 помітила зміну дорожньої обстановки праворуч від себе за мить до зіткнення, й з напрямку смуги, де не повинно було нікого бути.

Таким чином, на підставі відеозапису, схеми ДТП, кінцевого розташування транспортних засобів та інших об'єктивних доказів, суд мав би встановити, що у діях водія ОСОБА_2 наявні порушення не тільки п. 16.5 ПДР України, а й п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 12.3, вимог дорожньої розмітки 34.1.18 та дорожнього знаку 33.5.18, однак, за всі порушення, окрім першого, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не складався.

Проте, суд до уваги не взяв навіть те порушення, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення й не побачив не тільки складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_2, а й події. Однак, це не відповідає об'єктивним обставинам справи, за якими усіма наявними у справі матеріалами зазначено про наявність зіткнення транспортних засобів та спричинення механічних пошкоджень внаслідок ДТП за наявності ознак адміністративного правопорушення саме у діях водія ОСОБА_2, адже протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за наслідками ДТП, що трапилася 13 березня 2015 року, на водія ОСОБА_4 не складався.

Крім того, закриваючи справу відносно ОСОБА_2 у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд послався на його пояснення, які на думку суду є неодноразовими, незмінними, послідовними, та, які підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_9, даними відеозапису з камери відеореєстратора, однак норми КУпАП не містять вимог щодо попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо відповідальності, яка може виникнути внаслідок неправдивих пояснень, а тому такі пояснення є довільним викладенням обставин ДТП з позиції особи, яка зацікавлена в уникненні адміністративної відповідальності. Отже, пояснення ОСОБА_2 мали братися судом до уваги у сукупності з об'єктивними доказами адміністративного правопорушення. Проте суд виніс постанову, надавши перевагу одним доказам та не обґрунтувавши відхилення інших.

Крім того суд не надав жодної правової оцінки висновку судової автотехнічної експертизи №163/16316/15-52 від 05.02.2016 року, яка міститься в матеріалах справи, та не звернув уваги на локалізацію пошкоджень транспортних засобів, на зміщене ліворуч відносно смуги руху розташування автомобіля «Опель», а також те, що автомобіль «Мерседес» для водія автомобіля «Опель» був небезпекою, яку він повинен був об'єктивно виявити, про що й зазначено у висновку експертизи, а для цього мав би рухатися відповідно до вимог ПДР України.

Водночас постанова суду містить посилання про передачу копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 до патрульної поліції УПП в м. Києві для проведення перевірки в частині відповідності дій водія автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 Правилам дорожнього руху та прийняття рішення відповідно до вимог закону, але це суперечить вимогам КУпАП, за нормами якого види постанов у справах про адміністративне правопорушення мають вичерпний перелік, передбачений ст. 284 КУпАП, та не підлягають додатковому тлумаченню, і в цьому переліку не зазначено винесення постанов для проведення перевірки.

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції тривалий час розглядаючи справу, фактично не дослідив обставини справи у сукупності, здійснив розгляд справи формально, необ'єктивно, упереджено та поверхнево, що призвело до винесення незаконного рішення.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав заперечення, в яких, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_4 та її представника Левчишиної О.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також ОСОБА_2 та його захисника Григорєва Р.І., які заперечували проти апеляційної скарги, вказуючи на відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки вінправил дорожнього руху не порушував, а дорожньо-транспортна пригода сталася виключно внаслідок виїзду ОСОБА_4 на перехрестя на заборонний сигнал світлофора, а такожспеціаліста (судового експерта) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, розглядаючи справу по суті та дійшовши висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху та скоєння ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя послався на матеріали справи та пояснення ОСОБА_2 в суді.

При цьому, надавши перевагу саме цим доказам, суд залишив неспростованими та належним чином не оціненими пояснення другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, а також інші матеріали справи.

За таких обставин, прийняте суддею рішення по даній справі не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.

За результатами розгляду апеляційної скарги та перевірки матеріалів справи слід прийняти нову постанову, якою встановити такі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме: 13 березня 2015 року о 08 год. 05 хв. на перехресті бульвару Перова з вулицею Кибальчича в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1, при увімкненні сигналу світлофору, що дозволяє рух, не надав перевагу в русі автомобілю «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який завершував проїзд перехрестя, в результаті чого здійснив зіткнення з цим автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 16.5 ПДР України.

Вказані обставини підтверджуються даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди - водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без будь-яких заперечень, та в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на перехресті бульвару Перова з вулицею Кибальчича в м. Києві, дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місця зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, ОСОБА_4, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_9щодо обставин події, а також у відеозаписі з камери відеореєстратора та фотокартках.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданих ним як в суді першої, так і апеляційної інстанції, він 13 березня 2015 року о 08 год. 05 хв., керуючи автомобілем «Опель Астра», на перехресті бульвару Перова з вулицею Кибальчича у м. Києві рухався зі сторони станції метро «Дарниця» в напрямку житлового масиву «Троєщина» в другій смузі руху зі швидкістю 30 км/год., і в той час, коли він під'їжджав до перехрестя, для автомобілів в його напрямку руху близько 4-5 секунд горів зелений сигнал світлофору, у зв'язку з чим, він перед перехрестям не зупинявся, а продовжив рух, при цьому виїжджав на перехрестя першим серед автомобілів в його напрямку руху. При виїзді на перехрестя, ліворуч у третій смузі руху в попутному для нього напрямку, рухався автомобіль, який був попереду, випереджаючи його автомобіль, та ліворуч закривав оглядовість всього перехрестя. Зіткнення з автомобілем «Мерседес», під керуванням ОСОБА_4, який, пропускаючи автобус, виїхав на перехрестя на забороняючий рух сигнал світлофора, сталось на перехресті приблизно на 6 секунді з моменту, як для автомобілів в його напрямку руху горів зелений сигнал світлофору. Контакт відбувся лівою передньою частиною його автомобіля у праве переднє крило та передні праві дверцята автомобіля «Мерседес».

Також зазначив, що на перехресті був затор, що само по собі забороняло ОСОБА_4 виїжджати на перехрестя, тому першочерговою причиною ДТП є виїзд ОСОБА_4 на заборонний сигнал світлофора, а її твердження, що вона здійснила виїзд на дозволений сигнал світлофора не мають жодного підтвердження. Крім того, з відеозапису вбачається неможливість виїзду водія ОСОБА_4 на перехрестя без порушення ПДР, а саме п.п. 8.7.3, 15.9 (ґ) та 16.4 ПДР.

За наявними в матеріалах справи та наданими в суді першоїінстанції поясненнями свідка ОСОБА_8, він рухався на автомобілі з боку вулиці Жмаченка до перехрестя вулиці Кибальчича з бульваром Перова у третій смузі руху зі швидкістю 20 км/год., в цей час в другій смузі руху першим рухався автомобіль «Опель», і, коли вони під'їжджали до перехрестя, то для автомобілів в їх напрямку руху вже близько 4 секунд горів зелений сигнал світлофору. В цей час на перехресті водій автомобіля «Мерседес», повертаючи наліво в напрямку вулиці Кибальчиця та пропускаючи автобус, не пропустив автомобіль «Опель», в результаті чого відбулося зіткнення.

Проте, такі пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8 спростовуються поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, свідка ОСОБА_7, даними схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення та пошкоджень, які отримали автомобілі в результаті цього, а також даними відеозапису події від 13.03.2015 року та наявними в матеріалах справи на підтвердження цих обставин фотознімками, які повністю узгоджуються з поясненням водія ОСОБА_4

Так, з пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, які вона підтвердила і в суді апеляційної інстанції, вбачається, що 13 березня 2015 року вона рухалась автомобілем «Мерседес» по вулиці Кибальчича з боку вулиці Райдужної у м. Києві зі швидкістю 20 км/год. Під'їжджаючи до перехрестя вулиці Кибальчича з бульваром Перова, в її напрямку руху горів зелений сигнал світлофора, при цьому, здійснюючи проїзд перехрестя в крайній лівій смузі, вона виїхала на перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора. В цей час, із зустрічної для її напрямку смуги руху почав виконувати поворот ліворуч на бульвар Перова автобус, що змусило її пригальмувати, щоб пропустити автобус. Вона зупинилась в районі другої смуги зустрічного для ОСОБА_2 напрямку руху, так як автобус, виконуючи поворот, знаходився під кутом. Після чого вона продовжила рух через перехрестя, закінчуючи його проїзд, однак, коли вона завершувала проїзд перехрестя, то побачила боковим зором праворуч від неї автомобіль «Опель», який здійснив зіткнення з її автомобілем. Удар від зіткнення був досить сильним, від чого її автомобіль підкинуло.

Також зазначила, що водій автомобіля «Опель» здійснював рух по першій смузі руху, яка передбачала рух лише для виконання повороту праворуч, тому водій для проїзду перехрестя різко перестроївся в другу смугу руху при виїзді на перехрестя, після чого сталось зіткнення, і про таке перестроювання свідчила траєкторія руху автомобіля «Опель».

За наявними в матеріалах справи та наданими в суді першої інстанції поясненнями свідка ОСОБА_11, він 13 березня 2015 року рухався на автомобілі «Хонда» у другій смузі руху по бульвару Перова з боку житлового масиву «Троєщина» в напрямку станції метро «Дарниця». Перед перехрестям з вулицею Кибальчича він зупинив свій автомобіль на червоний сигнал світлофора, рух на перехресті був завантажений. Він бачив, як на перехресті виконував поворот наліво автобус з вул. Кибальчича на бульвар Перова, в цей час, в зустрічному для автобусу напрямку руху перехрестя проїжджав автомобіль «Мерседес», водій якого пригальмувала, пропускаючи автобус, після чого продовжила проїзд перехрестя, при цьому майже одразу відбулось зіткнення з автомобілем «Опель».

Також зазначив, що не бачив, який саме сигнал світлофору горів в напрямку руху для автомобіля «Мерседес», але скоріш за все зелений, оскільки для автомобілів, що рухались по бульвару Перова горів забороняючий рух червоний сигнал світлофора.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об'єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами.

Зокрема, ці обставини підтверджуються і схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди, в тому числі і ОСОБА_2 без будь-яких заперечень, та в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після зіткнення і пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з яких вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на регульованому світлофорним об'єктом та дорожніми знаками перехресті бул. Перова - вул. Кибальчича в м. Києві в крайній правій смузі по напрямку руху автомобіля «Опель», при цьому після зіткнення автомобіль «Мерседес», перетнувши майже всі смуги, розташовується в кінці перехрестя прямолінійно, в той час, як автомобіль «Опель», розташовується в крайній правій смузі під кутом, змістившись ліворуч.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Опель» та «Мерседес» свідчать про те, що передньою частиною автомобіль «Опель» контактував із правою боковою частиною автомобіля «Мерседес».

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратору та фотокартками події, з яких вбачається, що водій автомобіля «Опель» ОСОБА_2, під'їжджаючи до перехрестя, якому в його напрямку щойно ввімкнулося зелене світло світлофору, швидкості не знижував, у безпечному проїзді перехрестя не впевнювався, а виїхав на перехрестя та рухався прямо з крайньої правої смуги, на якій перед перехрестям нанесена горизонтальна дорожня розмітка 1.18 «Рух праворуч».

При цьому з відеозапису видно, що перехрестя було завантажене, усі три смугу руху були зайняті транспортними засобами, і щоб не зупинятися за транспортними засобами, які стояли в очікуванні зеленого сигналу, ОСОБА_2, змінюючи напрямок руху з другої смуги, здійснив виїзд на перехрестя при увімкненні зеленого сигналу світлофора з крайньої правої смуги, яка для руху прямо не призначена, однак з цього місця не тільки не можна рухатися прямо, а й важко у сукупності об'єктивно оцінювати дорожню обстановку на перехресті, зокрема, наявність транспортних засобів ліворуч від себе у зв'язку із обмеженою оглядовістю, про що також зазначав у своїх поясненнях і сам ОСОБА_2, вказуючи, що при виїзді на перехрестя, ліворуч у третій смузі руху в попутному для нього напрямку, рухався автомобіль, який був попереду, випереджаючи його автомобіль, та ліворуч закривав оглядовість всього перехрестя.

В цей час, водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4, проїхавши майже всі смуги руху праворуч від неї, завершувала проїзд перехрестя, і доїжджаючи до четвертої смуги, на якій нанесена горизонтальна дорожня розмітка 1.18 «Рух праворуч», та відповідно маючи інформацію, що транспортні засоби з цієї смуги рух прямо не будуть здійснювати, отримала удар в праву бокову частину свого автомобіля від автомобіля «Опель», який раптово виїхав на перехрестя саме з цієї смуги руху.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об'єктивно підтвердив і допитаний в суді апеляційної інстанції спеціаліст (судовий експерт) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_10, який пояснив, що за обсягами матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Опель» виїхав на перехрестя проїзної частини бул. Перова - вул. Кибальчича на увімкнений зелений сигнал світлофора, а автомобіль «Мерседес», проїжджав перехрестя, перетнувши сім смуг, і відбулося зіткнення передньою частиною автомобіля «Опель» з правою боковою частиною автомобіля «Мерседес», який подолав майже 28 метрів по перехрещенню проїзних частин. За обсягом обставин ДТП, автомобіль «Мерседес» є транспортним засобом, що завершує рух через перехрестя, а автомобіль «Опель», який розпочинає рух через перехрестя на зелений сигнал, що дозволяє рух через перехрестя.

В даній ДТП водій автомобіля «Опель» повинен був діяти за вимогами п.п. 16.5, 2.3 (б) ПДР та вимогами дорожнього знаку 5.18 ПДР. З технічної точки зору дії водія автомобіля «Опель» не узгоджуються з вимогами п. 16.5 ПДР та вимогами дорожнього знаку 5.18 ПДР.

Водій автомобіля «Мерседес» повинна була діяти згідно вимог п. 12.3 ПДР, але за таких обставин зближення, вона не могла своїми одноосібними діями уникнути ДТП, тому в її діях невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР не вбачається.

Зазначив експерт і про те, що виїзд на перехрестя, на якому утворився затор не дозволяється, а зупинка на перехресті може бути зумовлена обставинами руху, але з відео видно, що в даній обстановці в напрямку руху автомобіля «Мерседес» затору не було, а був проїзд перехрестя, яке є регульованим, і хоча автомобілі, які повертають наліво, не мають переваги в русі перед ОСОБА_4, її зупинка на перехресті була зумовлена обставинами руху, що вона надавала дорогу автобусу, який повертав наліво, та стояв під кутом 45 ̊ по напрямку руху автомобіля «Мерседес», і тому в цьому випадку вона повинна була виконувати вимоги п. 12.3 ПДР.

Крім того, з огляду на циклограму роботи світлофорного об'єкту, відстань, яку проїхала ОСОБА_4 на момент зіткнення, приблизно 28 м, то з моменту перетину стоп-лінії не виключається, що вона виїжджала на зелений або зелений миготливий сигнал світлофора. До того ж автомобілі, що були поряд з ОСОБА_2 виконали вимоги п. 16.5 ПДР, тобто дозволили автомобілю «Мерседес» закінчити маневр, і водій автомобіля «Опель» також повинен був виконати вимоги цього пункту ПДР.

За таких обставин, дії водія «Мерседес» не мають ніякого відношення до ДТП, в її діях не вбачається будь-яких невідповідностей вимогам та порушень ПДР, а натомість вимоги п. 16.5 ПДР водієм автомобіля «Опель» не були дотримані, що має безпосереднє відношення до обставин ДТП, враховуючи обставини справи.

Також невідповідність в даній дорожній ситуації дій саме водія ОСОБА_2 вимогам горизонтальної розмітки 1.18 «Рух праворуч» та п. 16.5 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, підтверджено і висновком експертного дослідження №27ат від 15.12.2016 року Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, проведеного за заявою адвоката Левчишиної О.В. про проведення автотехнічного дослідження, який на противагу тверджень ОСОБА_2 та його захисника, є належним та допустимим доказом, оскільки дослідження в цій частині проводилося саме з урахуванням даних, отриманих на запит суду від КП «Київдорсервіс» та КК «Київавтодор».

Твердження ж ОСОБА_2 про недозволений маневр водія автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 та її виїзд на перехрестя на заборонний сигнал світлофора, не заслуговують на увагу, оскільки є виключно його припущеннями, які жодним доказом не підтверджуються, а натомість спростовуються матеріалами справи, в т.ч. і даними циклограми роботи світлофорного об'єкта та схеми ДТП з результатами проведення додаткових замірів, які вказують, що протяжність руху автомобіля «Мерседес», з моменту проїзду лінії світлофорного об'єкта по напрямку її руху до місця зіткнення, склала близько 35 метрів, а також і даними відеозапису щодо дорожньої обстановки, які склалася по напрямку руху водія ОСОБА_4 на момент проїзду нею перехрестя.

Тим більше, що такі його твердження і не узгоджуються з вимогами горизонтальної дорожньої розмітки 1.18 «Рух праворуч», яка указує дозволені на перехресті напрямки руху по смугах, та вимогами п. 16.5 ПДР України, яким встановлено, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Крім цього, за змістом вимог п. 16.8 ПДРУкраїни, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Таким чином, оцінюючи, досліджені у судовому засіданні, докази, вважаю, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.5 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд, у відповідності до положень ст. 294 КУпАП, постановляє нову постанову, якою визнає винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення у справах підвідомчих суду може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки правопорушення мало місце 13.03.2015 року, то на момент розгляду справи в апеляційному суді, передбачені в ч. 2 ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, у зв'язку з чим провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід закрити.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і провадження у справі закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.