Справа № 473/2981/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

"05" жовтня 2017 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е.,

з участю секретаря Данилевич Т.О.,

розглянув адміністративну справу, яка надійшла від Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

11 вересня 2017 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до тексту протоколу 31 липня 2017 року біля 17 годин 00 хвилин в селі Прибужани Вознесенського району Миколаївської області по вулиці Одеській водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом "Sabur" без державного реєстраційного номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину за ч.1 ст.130 КУпАП та пояснив, що 31 липня 2017 року 17 годин 00 хвилин в селі Прибужани Вознесенського району Миколаївської області по вулиці Одеській, він керував транспортним засобом мопедом "Sabur" без державного реєстраційного номерного знаку, при цьому він не був в стані алкогольного сп`ягніння та не порушував вимоги п.2.9 ПДР України. В той час він не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та допустив перекидання мопеду та отримав тілесні ушкодження. Він став чекати приїзду автомобілів швидкої допомоги та працівників поліції. Він дуже хотів пити та небайдужі прехожі, які опинилися на місці події запропонували йому випити пиво та горілку, які в них були, на, що він погодився та вжив алкогольні напої. Так як він мав тілесні ушкодження в виді перелому нижньої кінцівки, його доставили до Вознесенської центральної районної лікарні, де в прийомному покої при освідуванні було зафіксовано, що він знаходиться в стані алкогольного спяніння. Він не заперечував цей факт, але не погоджувався, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, так як вжив спиртні напої після дорожньої транспортної пригоди, на місці пошкодження керованого ним мопеду, щоб втамувати спрагу та біль. Але незважаючи на його пояснення, працівниками поліції відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах.

Підстав для сумнівів в поясненях водія ОСОБА_1 у суда немає, так як дані показання суд знаходить обєктивними, достовірними та належними, які підтверджені в судовому засіданні за допомогою інших доказів, які досліджені судом в судовому засіданні.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, серії БР № 018407 від 04 вересня 2017 року вбачається, що правопорушення водія ОСОБА_1 полягало у тому, що він керував транспортним засобом мопедом "Sabur" без державного реєстраційного номерного знаку, в стані алкогольного спяніння.

Між тим, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у сатні алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні встановлено, що водій ОСОБА_1, після скоєння ним дорожньої транспортної пригоди, 31 липня 2017 року біля 18 години 00 хвилин, в супроводі працівників поліції, був доставлений до комунальної установи «Вознесенська центральна районна лікарня», де було розпочато його освідування на предмет виявлення, як у водія транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дане медичне освідування водія ОСОБА_1, було розпочато на підставі вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,

Відповідно до вимог вищезазначеної інструкції за результатми огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до вищезазначеної інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння /додаток №3 вищезазначеного наказу/, видається на підставі акта медичного огляду.

Відповідно до вищезазначеної інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повідомляється оглянутій особі в присутності уповноваженої особи Національної поліції, патрульної служби, яка її доставила, про що робиться запис у згаданому вище висновку.

Крім того в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснював, що він вжив алкогольні напої після скоєння ним дорожньої транспортної пригоди, для втамування спраги та болю, викликаного травмуванням, коли він залишався на місці вчинення дорожньої транспортної пригоди, до прибуття на місце пригоди працівників поліції та машини швидкої допомоги.

Відповідно до п.п. 2.10 є/ Правил дорожнього рузу України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі /крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки/.

За даним фактом, який мав би бути зафіксований з дотриманням вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України, водій ОСОБА_1 повинен би був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, за порушення вимог п.п. 2.10 є/ Правил дорожнього рузу України.

В судовому засіданні суд приходить до висновку, що висновок інспектора Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, викладений в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР номер 018407 від 04 вересня 2017 року, на підставі якого до тексту протоколу були внесені дані про те, що водій ОСОБА_1 в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного спяніння ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні не встановлено достатніх доказів для визнання судом факту того, що водій ОСОБА_1 в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного спяніння.

Показання водія ОСОБА_1 в судовому засіданні, в частині того, що він вжив алкогольний напій, після скоєння ним дорожньої транспортної пригоди, з метою вгамування спраги та болю, викликаного травмуванням, коли він залишався на місці вчинення дорожньої транспортної пригоди до прибуття на місце пригоди працівників правоохоронних органів, інспектором Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області в тексті протоколу про адміністративне правопорушення не спростовано.

Дослідивши докази за справою про адміністративне правопорушення, вислухавши показання водія ОСОБА_1, суд приходить до переконання, що висновок протоколу про адміністративне правопорушення серії БР номер 018407 від 04 вересня 2017 року, на підставі якого до тексту протокола були внесені дані про те, що водій ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. В судовому засіданні не надано доказів, які б підтверджували про вживання алкоголю на протязі доби 31 липня 2017 року водієм ОСОБА_1, до моменту скоєння ним дорожньої транспортної пригоди.

Представлені в протоколі адміністративного правопорушення докази, які б підтверджували вину водія ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є недостатніми, та не недопустимими, для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При зазначених обставинах вина водія ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в його діях.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247п.1, 283-285 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Е. Дробинський