Справа № 359/6364/17 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 33/780/926/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 160 11.10.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого головним інженером Броварського ДЕУ, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 30 липня 2017 року о 19 годині, будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан автомобільних доріг, не вжив заходів для ліквідації ями довжиною 2,60 м., шириною 3,30 м., та глибиною 15 см. на проїжджій частині автодороги, чим порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, які передбачені п. 3. 1 ДСТУ 3587-97, за яким покриття проїзної частини не повинно мати вибоїн чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів, що стало причиною ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 140 КУпАП.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року, ОСОБА_2 вказав, що про прийняте рішення йому стало відомо лише внаслідок отримання його дружиною копії оскаржуваної постанови 08 вересня 2017 року, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укр. пошти доданою до апеляційної скарги. Жодних ухвал та судових повісток щодо розгляду справи з суду першої інстанції він не отримував і не знав про розгляд справи. Враховуючи вищевикладене, просить суд поновити йому пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови та не позбавляти його доступу до правосуддя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задоволити, постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року скасувати та прийняти нову, якою провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суддею по справі було прийняте рішення, всупереч вимогам ст. 252 КУпАП, а тому вважає оскаржувану постанову суду незаконною, прийнятою з порушенням матеріального та процесуального права, а висновки суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Апелянт вказав, що суд в оскаржуваній постанові зазначив, що він не зявився в суд, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки повідомлення про розгляд справи він не отримував, про розгляд справи та прийняте за її результатом рішення дізнався лише 08 вересня 2017 року. Окрім цього, суддею по справі порушено принцип змагальності регламентований ст. 10 ЦПК України, оскільки внаслідок неповідомлення його про дату і час судового засідання, він був позбавлений можливості подати докази на підтвердження протиправності протоколу про адміністративне правопорушення БР № 164335, брати участь в їх дослідженні та доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, вищевказане призвело до порушення його прав регламентованих ст. 268 КУпАП.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не дотримався вимог ст. 245 КУпАП, а тому висновок судді про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи. Із змісту оскаржуваного протоколу вбачається, що суть адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться йому в вину ,не розкрита відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 140 КУпАП, а саме: відсутні відомості щодо субєктивної сторони правопорушення, зокрема, форми вини; не зазначено, жодної інформації про особу потерпілого. Також інспектором не встановлено причинний зв'язок між його діями та шкідливими наслідками, які настали, не встановлено обставин, які б свідчили про його відповідальність за експлуатаційний стан проїзної частини на згаданому відрізку дороги, та якими актами це регламентується. Окрім цього, апелянт звернув увагу на те, що відповідальність за адміністративне правопорушення може нести лише спеціальний субєкт.

Що ж стосується доказів, то апелянт зазначив, що відсутні ті докази, які достовірно та безсумнівно підтверджують, що він є особою відповідальною за ділянку дороги на якій 30 липня 2017 року відбулась ДТП.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до переконання, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 22.08.2017р. підлягає до задоволення, а апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Щодо доводів клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області стосовно нього то вони є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови то вони є безпідставними, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував обставини справи і дав їм належну оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює в Броварському ДЕУ головним інженером і відповідно до посадової інструкції п. 2.7. керує діяльністю технологічних служб організації виробництвом дорожньо-будівельних робіт на обєктах, контролює стан трудової і виробничої дисципліни.

Неналежне виконання посадових обовязків ОСОБА_2 підтверджено схемою місця ДТП від 30.07.2017р. з якої видно, що автомобіль НОМЕР_2 який належить ОСОБА_3, при потраплянні в яму на автодорозі ПСО м. Києва 6км+450м. отримав механічні пошкодження; актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (а.с. 5); поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність в діях ОСОБА_2 порушення п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, згідно якого покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

За таких обставин, підстав для скасування постанови апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1