Справа № 175/3185/17
Провадження № 3/175/1186/17
Постанова

Іменем України

27 вересня 2017 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Ребров С.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Дніпрі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого там же ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, не працюючого,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серії БР №107846 від 19.08.2017 року, 19.08.2017 року о 22:25 годині по вул. Набережна біля будинку №34 в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував скутером Honda Tact без номерного знаку з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах з порожнини рота), на вимогу працівника міліції у присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан спяніння.

Таким чином ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5«а» ПДР України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що провадження відносно ОСОБА_1 по факту інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Всупереч наведеному, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема, що саме він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння, будь-які належні та допустимі докази в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Однак дані пояснення містять відомості про те, що громадянин ОСОБА_4 (а не ОСОБА_1, на якого в даному випадку складено протоколом про адміністративне правопорушення) відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння.

З досліджених у суді матеріалів справи убачається, що долучені письмові пояснення свідків щодо відмови від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають критерію належності доказів. Зокрема, у ст.272 КУпАП указується, що свідок зобов'язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі. Тобто, на інспекторів патрульної поліції покладається обовязок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, у даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції на заздалегідь підготовленому бланку пояснень, який містить вже заповнені графи щодо суті правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, зокрема відносно обставин, за яких відбулося проходження освідчення на стан сп'яніння. Надання свідку для заповнення пояснень на заздалегідь підготовлену бланку становить для нього наперед встановлене значення, а отже визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі ст.247 ч.1 КУпАП - за відсутності в діях ОСОБА_1складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, відповідно до ст. 40-1 у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір розмір і порядок якого встановлений законом.

Оскільки відносно ОСОБА_1 не винесено постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, судовий збір не підлягає сплаті.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови надіслати для відому начальнику Управління патрульної поліції у м. Дніпрі та ОСОБА_1

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Постанова набрала законної сили ___ ____________ 2017 року.

Суддя С.О. Ребров