АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1062/17 Головуючий у першій інстанції: Берелет В.В.
Категорія: ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Коваленко В.Д.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3 та її захисника-адвоката Гармаша П.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року в справі про адміністративне корупційне правопорушення, якою

ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, в смт.Аули Криничанського району Дніпропетровської області, громадянка України, з вищою освітою, працюючу в Аульській лікарській амбулаторії сімейним лікарем, одружену, мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, - та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, за яким призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, -

В С Т А Н О В И В :

Районним судом ОСОБА_3 визнано винною в тому, що вона, як депутат Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області сьомого скликання, перебуваючи у приміщенні вказаної селищної ради за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район смт.Аули, вул.Івана Сірка, буд. 48, будучи згідно пп. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом, на якого поширюються дія вказаного Закону, порушуючи вимоги ст.28 Закону Закраїни «Про запобігання корупції», достовірно знаючи про наявність у неї реального конфлікту інтересів між її депутатськими повноваженнями та приватним майновим інтересом щодо отримання земельної ділянки у власність, при обговоренні 24 грудня 2015 року сесією селищної ради питання «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею до 0,15 га із земель житлової та громадської забудови, яка розташована по АДРЕСА_2, не повідомила колегіальний орган - сесію селищної ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів. В результаті вона скоїла адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того її було визнано винною і в скоєнні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме в тому, що вона, будучи депутатом Аульської селищної ради сьомого скликання та згідно пп. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, порушуючи вимоги передбачені ч.1 ст.28, ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи про наявну суперечність між приватним інтересом що полягає отриманні земельної ділянки у власність та її депутатськими повноваженнями вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів тобто прийняла участь у голосуванні та проголосувала «ЗА» за рішення №11-ІУ/П «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 24 грудня 2015р., в тому числі «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею до 0,15 га із земель житлової та громадської забудови, яка розташована по АДРЕСА_2», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією в умовах реального конфлікту інтересів.

Не погоджуючись з рішенням судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк для оскарження обох постанов, прийняти нову постанову, якою справи про адміністративне правопорушення №178/414/17, №178/415/17 відносно неї об'єднати в одне провадження на підставі ст. 36 КУпАП, визнати її винною у вчиненні адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративних стягнень на підставі ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що строк на оскарження постанов районного суду пропустила з поважних причин, оскільки постанови отримала поштою тільки 11 вересня 2017 року. Зазначає, що справи однотипні та мають бути об'єднані, а адміністративне стягнення повинно бути призначено за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Вважає, що провадження по справі має бути закрито, оскільки пройшло більше трьох місяців з дня виявлення скоєних адміністративних правопорушень. Крім того, зазначає, що в судовому засіданні її захиснику не було надано слово в судових дебатах.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, суду пояснила, що визнає себе винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та просила справи об'єднати в одне провадження та закрити у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Аналогічні доводи привів і її захисник-адвокат Гармаш П.В.

Вивчивши та перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходжу до наступних висновків.

Підстав для поновлення ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження не вбачаю, оскільки не вважаю цей строк пропущеним, так як ОСОБА_3 постанови Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року отримала поштою тільки 11 вересня 2017 року.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування кожної справи.

Згідно із ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З матеріалів справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією за ч.1 ст. 172-7 КУпАП та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, які були складені відносно ОСОБА_3 вбачається, що обидві адміністративні справи стосуються однієї і тієї ж особи, протоколи № 159 від 14 грудня 2016 року та від 17 листопада 2016 року охоплюють один і той же період часу, одне і теж місце вчинення правопорушень.

Отже, з метою економії процесуального часу, недопущення негативного впливу на повноту судового розгляду, суд апеляційної інстанції вважає, що провадження № 33/774/1062/17 та № 33/774/1064/17 слід об'єднати в одне, з призначенням йому єдиного № 33/774/1062/17.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції": правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

-реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає:

-за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів;

-за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов'язані в тому числі: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; тощо.

Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_3, будучи депутатом Аульської селищної ради, перебуваючи у приміщенні Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області селищної ради, будучи згідно пп. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом, на якого поширюються дія вказаного Закону, порушуючи вимоги ст.28 Закону Закраїни «Про запобігання корупції», достовірно знаючи про наявність у неї реального конфлікту інтересів між її депутатськими повноваженнями та приватним майновим інтересом щодо отримання земельної ділянки у власність, при обговоренні 24 грудня 2015 року сесією селищної ради питання «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею до 0,15 га із земель житлової та громадської забудови, яка розташована по АДРЕСА_2, не повідомила колегіальний орган - сесію селищної ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим скоїла адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_3, порушуючи вимоги передбачені ч.1 ст.28, ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи про наявну суперечність між приватним інтересом, що полягає в отриманні земельної ділянки у власність та її депутатськими повноваженнями, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, тобто особисто прийняла участь у голосуванні та проголосувала «ЗА», за рішення №11-ІУ/П «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 24 грудня 2015р., в тому числі «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, вказаними діями ОСОБА_3 вчинила адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, яке полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень пов'язаних з корупції підтверджується матеріалами справ в їх сукупності.

Крім того ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП визнала повністю.

Отже апеляційний суд вважає, що в матеріалах адміністративних справ наявні докази провини ОСОБА_3 у скоєнні адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, при обставинах, вказаних в протоколах.

Дані події мали місце 24 грудня 2015 року. Після цього, 30.03.2017 року працівником УГСБЕП було складено протокол, та справу направлено в суд, але стягнення судом накладено с пропуском трьох місячного строку - 31.08.2017 року, тобто строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП станом на 31.08.2017 року закінчились, тому вважаю за необхідне, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП звільнити ОСОБА_3 від накладення адміністративного стягнення за скоєння вказаних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись п.7 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанови Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року, якими ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, та відповідно 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, - скасувати.

Постановити нову постанову, якою справи про адміністративне правопорушення №178/474/17 та №178/415/17 відносно ОСОБА_3, на підставі ст. 36КУпАП об'єднати в одне провадження.

Визнати винною ОСОБА_3у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Також її визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП, вказане провадження щодо ОСОБА_3 закрити у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області В.Д. Коваленко