Справа № 163/2584/17
Провадження №3/163/1661/17

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

при секретарі Носку А.В.

з участю представника Волинської митниці ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши направлені Волинською митницею ДФСУ матеріали справи за протоколом №3201/20500/17 про притягнення до відповідальності за ст.ст.471, 472 МК України

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП невідомий, закордонний паспорт FF630553,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, слідуючи 06.09.2017 року з ОСОБА_4 в Україну через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС автомобілем «Пежо», номерний знак PRP21700, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковувану норму одну шину до легкового автомобіля вагою 10,6 кг та вартістю 1215,56 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

На розгляд справи порушник не зявився, хоча при складанні протоколу про порушення митних правил належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду. Його захисник не заперечила про розгляду справи за відсутності підзахисного, надала письмові пояснення ОСОБА_3, підтримала клопотання останнього про закриття провадження за ст.472 МК України та звільнення від відповідальності за ст.471 МК України за малозначністю.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні обох порушень митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ст.472 МК України, стягнути витрати митниці і судовий збір.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ст.471 МК України правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном, актом огляду транспортного засобу, письмовими поясненнями порушника, польською фактурою і фіскальним чеком, службовою запискою.

В той же час дії ОСОБА_3 за ст. 472 МК України кваліфіковані зайво.

З досліджених доказів встановлено, що під час митного контролю порушник заявив про переміщувані товари, подав польську фактуру і фіскальний чек, предявив товари до митного контролю, що дає підстави для висновку про усне декларування. Письмова митна декларація порушнику для заповнення не надавалась.

Згідно з рекомендованим правилом 9 розділу 1 спеціального додатку J Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, який на-брав чинності для України з 15.09.2011 року, потрібно, щоб пасажирам було дозволено усно декларувати товари, які вони перевозять. Однак митна служба може вимагати письмову або оформлену в електронному вигляді декларацію на товари, які перевозяться пасажирами та є об'єктом ввозу або вивозу комерційного характеру, або вартість чи кількість яких перевищують обмеження, встановлені національним законодавством.

Таким чином, з огляду на такі положення міжнародного договору та вимоги ч.6 ст.366 МК України у випадку усного декларування товарів на смузі спрощеного митного контролю працівник митниці мав право вимагати письмову декларацію, що в даній справі не було зроблено.

Відтак системний аналіз ст.ст.257, 366, 472 МК України приводить до висновку, що за умови усного декларування переміщуваних товарів при проходженні митного контролю на «зеленому коридорі» і ненаданні можливості чи відсутності вимоги зі сторони працівника митного органу заповнити письмову декларацію немає підстав для кваліфікації дій особи додатково за ст.472 МК України, оскільки відсутні підстави для висновку як щодо факту недекларування товарів, так і щодо заявлення неточних чи недостовірних відомостей про них.

Отже, з огляду на доведеність перевищення порушником норми ввезення товарів його дії слід кваліфікувати за ст.471 МК України, а провадження за ст.472 МК України підлягає закриттю.

Враховуючи доведеність вини порушника та відсутність обмежень чи заборон щодо переміщуваного товару, стягнення на нього слід накласти у вигляді штрафу, вилучені товари повернути володільцю.

Підстав для висновку про малозначність вчиненого з огляду на асортимент переміщуваних товарів не встановлено, а санкція ст.471 МК України не передбачає нижньої та верхньої межі штрафу.

З порушника згідно із п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню такий збір у відповідному розмірі. Оскільки товари були вилучені з огляду на їх можливу конфіскацію за ст.472 МК України, а провадження в цій частині закривається, відсутні законні підстави для стягнення витрат митниці на їх зберігання.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за цим законом накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700(одна тисяча сімсот) гривень.

Штраф в розмірі 1700(одна тисяча сімсот) гривень підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області(МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Провадження в даній справі за ознаками ст.472 МК України щодо ОСОБА_3 закрити за відсутністю в його діях складу порушення митних правил.

Вилучену за даним протоколом одну шину до легкового автомобіля повернути ОСОБА_3 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 320(триста двадцять) гривень судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області(МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_5