Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/3162/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ДОП Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено протокол № АА 950222 від 15.10.2017 року відносно гр. ОСОБА_1 про те, що ін 15.10.2017 року близько 18-ї години за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_3, під час якої ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. Вказані дії кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Притягуваний до адмінвідповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча належним чином і завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить судова повістка, наявна в матеріалах справи, клопотання про перенесення розгляду справи від нього не надійшло, а тому розгляд справи суддею визнано можливим провести без участі правопорушника на підставі наявних матеріалів, які є достатніми відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до наступного.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить:

1) об'єкт правопорушення - суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

2) об'єктивну сторону - конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

3) суб'єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб'єктивну сторону складу - ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУаАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім'ї" 15.11.2001 року насильство в сім'ї-будь-які умисні дії фізичного, сексуального психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї стосовно іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства. Фізичне насильство в сім'ї - це умисне насильство, завдає фізичного болю і не спричиняє тілесних ушкоджень (наприклад, нанесення одним членом сім'ї іншому члену сім'ї побоїв). Психологічне насильство в сім'ї - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю. Економічне насильство в сім'ї - умисне позбавлення одним членом сім'ї іншого члена сім'ї житла, їжі, одягу та іншого майна чи коштів, на які постраждалий має передбачене законом право, що може призвести до порушення фізичного чи психічного здоров'я.

Поняття сім'ї законодавчо закріплено у ст. 3 Сімейного кодексу України, згідно приписів якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В законодавстві поняття "член сім'ї" застосовується в різних значеннях в залежності від сфери правовідносин. Так відповідно до частини 2 статті 64 Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до пункту 1.26 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" членами сім'ї фізичної особи вважаються її чоловік або дружина, прямі родичі (діти або батьки) як фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, а також чоловік або дружина будь-якого прямого родича фізичної особи або її чоловіка (дружини). Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них (п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року N 5-рп/99). Судова практика взагалі розрізняє поняття "родичі" та "члени сім'ї" (ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів").

Зазначена стаття окреслює загальні ознаки, яким повинен бути зв'язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім'єю. До таких ознак належать: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом; взаємні права та обов'язки. Разом з тим, ознаки членів сім'ї не можна розглядати окремо від підстав створення сім'ї, передбачених у частині 4 статті 3 СК України. Оскільки спільне проживання та побут та наявність взаємних прав та обов'язків можуть бути і у інших суб'єктів, які не є членами сім'ї.

У ч.4 ст.3 СКм України визначений перелік підстав створення сім'ї. Перелік цей не є

вичерпним. Підставами створення сім'ї є шлюб (ст. 21 СК), кровне споріднення, усиновлення (ст. 207 СК). Також сім'я може створюватися на інших підставах, що не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Так сімейні відносини можуть виникати між особами на підставі фактичних шлюбних відносин без зареєстрованого шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що притягуваний до адмінвідповідальності ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_4 розлучилися у 2016 році, спільно не проживають, а відтак сім'ї не утворюють, мають статус не членів однієї сім'ї, а колишнього подружжя.

Отже, незважаючи на те, що матеріалами стверджується факт спричинення психічного насильства ОСОБА_1 відносно колишньої дружини ОСОБА_4, проте такі дії не утворюють складу адмінправопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку, керуючись вимогами ст.ст. 251-252 КУпАП, згідно яких суд оцінює докази, що грунтуються на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, п.1 ч.1 ст 247, 256, 283, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1, за ч.1 ст.173-2 КУпАП, - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-тиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Закарпатської області, через місцевий суд.

СуддяВ. В. Леньо