Справа № 734/2231/17 Головуючий у 1 інстанції Іванюк Т. І.
Провадження № 33/795/477/2017
Категорія - ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області Короїд Ю.М., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, приватного підприємця, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень із стягненням на користь держави судового збору у розмірі 320 грн. 00 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 09 липня 2017 року близько 15 год. 40 хв. у смт Козелець, Чернігівської області, по вул. Соборності-Родини Богомольців, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та пошкодження обох транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 (б), 10.1, 10.4 ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову, якою зарити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було з'ясовано відповідно до ст. 280 КпАП України всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не визначено об'єктивної сторони правопорушення, тобто які саме його дії призвели до порушення правил дорожнього руху, працівники ДАІ неповно встановили обставини щодо розміщення автомобілів, а також кута, під яким вони опинилися після удару по відношенню до смуг руху, а суд не звернув на це уваги, розглянув справу у відсутність учасників ДТП, при цьому не навів оцінки письмовим поясненням водія ОСОБА_2 та його пасажира. Вважає, що в ДТП винний інший учасник, який почав обгін на перехресті доріг, не витримав безпечної дистанції руху і вдарив його автомобіль у ліве крило. Також вказує на допущені порушення при складанні протоколу, оскільки в останньому не зазначено свідків, не додано до нього і протокол огляду речових доказів, не зафіксовано слідів гальмівного шляху, уламків предметів. А також вказує на неправомірну, на його переконання, відмову суду представникові за довіреністю представляти його інтереси у суді.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу, просив скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та пояснив, що винуватим у ДТП є інший її учасник - водій ОСОБА_2, який змінив напрямок руху та почав обгін на перехресті, при цьому не вибравши безпечної швидкості. При цьому зазначив, що здійснюючи маневр повороту ліворуч він переконався в безпечності маневру, оскільки ні в дзеркалі заднього виду ні в лівому дзеркалі не бачив автомобіля КІА. Крім того, вважає, що в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення невірно зазначений п.2.3(1) та 104, оскільки такі пункти відсутні в Правилах дорожнього руху і взагалі матеріали справи не містять будь-яких даних про порушення ним Правил дорожнього руху.

Під час судового розгляду апелянт заявляв клопотання про призначення авто технічної та трасологічної експертизи, однак в подальшому відмовився від даного клопотання.

Свідок ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він виїжджав на місце пригоди і складав схему ДТП. Ним будо прийнято рішення про порушення ОСОБА_1 п.2.3 (б), 10.1, 10.4 ПДР та складено відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення на підставі пояснення водіїв, свідка та розташування транспортних засобів. Вважає, що воді ОСОБА_1 перед зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним для інших учасників руху, що перебуває в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Заслухавши апелянта, свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, обставини у справі про адміністративне правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства всебічно, повно і об'єктивно.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Пунктом же 10.1 визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а п. 10.4 зауважує, що перед поворотом ліворуч або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1В, у вчиненні правопорушення за зазначених у постанові обставин.

Твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП спростовуються письмовими поясненнями іншого учасника ДТП та пасажира його автомобіля, які вказували, що водій Фіату не ввімкнувши поворот ліворуч, почав маневр чи то повороту чи розвороту на перехресті перед їхнім транспортним засобом (а.с. 4,5).

Такі пояснення водія та його пасажира в повній мірі узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення в якому чітко вказані пункти Правил дорожнього руху, що були порушені, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів зі слів водіїв, місце розташування транспортних засобів після ДТП, поясненнями свідка ОСОБА_3, а також поясненнями ОСОБА_1, який зазначив, що він перед здійсненням маневру не бачив взагалі автомобіля КІА і свідчать про те, що водій автомобіля ОСОБА_1 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою і відповідно не реагував на її зміну, не переконавшись при цьому перед поворотом ліворуч або розворотом що це буде безпечним для інших учасників руху. Зазначені докази свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.3 (б), 10.1, 10.4 ПДР України, що перебуває у причинному зв'язку з наслідками.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апелянта з приводу необхідності вирішення питання щодо наявності в діях водія «КІА » порушень ПДР, адже це виходить за рамки компетенції суду. Так, протокол про адміністративне правопорушення складено щодо громадянина ОСОБА_1 і розгляд даної адміністративної відбувався виходячи із даних, що містяться у ньому. Питання про винність водія КІА в рамках даного провадження не вирішується.

Порушень чинного законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та його розгляду в суді, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП, оскільки в матеріалах справи наявна розписка про вручення виклику суду дружині останнього, що не суперечить вимогам закону, повідомлення вручене заздалегідь до судового засідання, що давало змогу ОСОБА_1 підготуватись до розгляду справи. Поважності ж причин неявки останнім повідомлено не було.

А його посилання на неправомірну відмову суду у допуску його представника не ґрунтується на вимогах закону, оскільки виходячи із положень ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Брат апелянта до такої категорії захисників не відноситься.

Крім того, ОСОБА_1 було надано можливість надати пояснення в суді апеляційної інстанції, чим останній скористався.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не вбачається.

Також, не вбачається і підстав для направлення справи на до оформлення, оскільки зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст..256 КУпАП, складений і підписаний уповноваженою на те особою. Крім того, вимоги про направлення справи на до оформлення не відповідає положенням ст..294 КУпАП, якою визначені повноваження суду апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини та в межах санкції статті за дане правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2017 року щодо ОСОБА_1, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. М. Короїд