АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 613/913/17 Суддя 1-ї інстанції: Шалімов Д.В.
Провадження № 33/790/1466/16
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 05.09.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 05.09.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Богодухів, вул. Котовського, 10 Харківської області був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 03.08.2017 року о 21.00 по вул. Ломоносова м. Богодухів Харківської області ОСОБА_2 керував мопедом « OYTMAN» в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 УКпАП.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 05.09.2017 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, та поновити строк, обґрунтовуючи його тим, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 16.09.2017 року.

В скарзі зазначає, що 03.08.2017 року мопедом керувала його дружина ОСОБА_3, який на праві власності належить їй, та під час руху в мопеді закінчилось пальне, після чого вона залишила його на узбіччі та просила ОСОБА_2 забрати його. Близько 21:00 ОСОБА_2 забрав мопед, та прямуючи до дому, штовхаючи мопед був зупинений працівниками поліції, які вилучили й нього мопед та доставили до Богодухівської ЦРЛ, де без застосування алкотестеру, та без здачі сечі, було заміряно тиск та заповнено бланк «Висновку щодо результатів медичного огляду». Після чого працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано місце складання у відділі поліції а не в Богодусівській ЦРЛ. Також вказує, що йому забороняли підписувати протокол, та надали не читаєму його копію. Вважає, що письмові пояснення працівників «Швидкої допомоги» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 додатково підтверджують, що протокол було складено в приміщенні лікарні, а не в тому місті, який зазначений у протоколі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені апелянтом причини пропуску такого строку є поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП апеляційний суд розцінює як безпідставні, такими, що не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи видно, що районний суд вживав заходи для повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке було призначене на 21.08.2017 року, але ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його захисника, не надавши відомостей про наявність у нього захисника. Розгляд справи було перенесено на 05.09.2017 року, але ОСОБА_2 повторно подав до суду клопотання про відкладення судового засідання, обґрунтовуючи зайнятістю свого захисника в інших справах, знов не надавши відомостей про наявність у нього такого захисника про, та участь його в іншій справі.

У зв'язку з цим, вважаю, що районний суд обґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відкладення судового розгляду, та розглянуто справу без його участі з урахуванням відомостей, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України».

Апеляційний суд критично розцінює посилання апелянта, що він начеб то не керував мопедом, а лише штовхав його, оскільки матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан сп'яніння, який проводиться лише стосовно водія транспортного засобу, при цьому відомостей, що останній будь-яким чином оскаржував дії працівників поліції, які забезпечили проведення такого огляду, ОСОБА_2 не повідомив.

Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_2 двічі особисто звертався до суду першої інстанції з письмовими клопотаннями про відкладення судового засідання, але при цьому свою незгоду з тим, що він притягається до адміністративної відповідальності повідомляв, апеляційний суд вважає, що тим самим останній не спростував обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суддею суду першої інстанції було встановлено, що вина ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується змістом протоколу серії БР 098988 від 03.08.2017 року, висновком від 03.08.2017 року, поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Апеляційний суд вважає, що вказаним доказам в їх сукупності суддею надано об'єктивну оцінку, та на її підставі зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_2

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Враховуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що підстав для скасування постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 05.09.2017 року за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_8 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 05.09.2017 року задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик