П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

потерпілого ОСОБА_4,

представника потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 09 серпня 2017 року приблизно в 09 год. 40 хв. год., перебуваючи в салоні автомобіля «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Коперника в м. Києві, в порушення п. 15.13 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), відчинив двері, не переконавшись, що це буде безпечно для інших учасників руху та вчинив зіткнення з автомобілем «БМВ», номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що копію постанови отримав 22 вересня 2017 року та апеляційну скаргу подав 25 вересня 2017 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що винуватим у вчиненні ДТП є саме водій автомобіля «БМВ», який рухався з перевищенням швидкості та за відсутності попутних й зустрічних автомобілів не дотримався безпечної дистанції, хоча повинен був і мав можливість, оскільки ширина проїзної частини складала близько 5 метрів. ОСОБА_2 зазначає, що він притримував двері рукою, проте водій автомобіля «БМВ» зачепив їх та вирвав.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в суді першої інстанції він наполягав на допиті свідка ОСОБА_6, який би підтвердив надані ним показання, проте суд відмовив йому у задоволенні такого клопотання.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що саме з вини водія автомобіля «БМВ» ОСОБА_7 відбулася ДТП, у зв'язку з чим провадження у справі щодо нього підлягає закриттю.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник потерпілого ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду провадження щодо ОСОБА_8 дослідив всі матеріали, проаналізував їх, повно та всебічно з'ясував всі обставини ДТП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим.

ОСОБА_5 звертає увагу на те, що ОСОБА_4, керуючи автомобілем «БМВ», рухався по вул. Коперника в правій смузі руху. Після чого побачив припаркований автомобіль «ГАЗ», двері якого були зачинені. Представник потерпілого зазначає, що ОСОБА_4 намагався об'їхати автомобіль «ГАЗ» та прийняти більш ліворуч, проте назустріч рухався інший автомобіль у зв'язку з чим, він продовжив рух зі швидкістю 20 км/год, оскільки попереду горів червоний сигнал світлофору. Коли наблизившись до припаркованого автомобіля та зрівнявшись з ним, відчув удар. Вийшовши з автомобіля, він зрозумів, що ОСОБА_2 намагався відчинити двері свого автомобіля, внаслідок чого і відбулася ДТП.

Крім того, представник потерпілого ОСОБА_5 звертає увагу на те, що схема місця ДТП, характер та локалізація пошкодження транспортних засобів свідчить про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, свідка ОСОБА_6, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не пропустив строк на апеляційне оскарження, в той же час його апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 14 вересня 2017 року судом ухвалене рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду отримана ним 22 вересня 2017 року, що підтверджується розпискою, а апеляційна скарга надана 25 вересня 2017 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не пропустив строк на оскарження постанови, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є мотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, письмові та усні учасників ДТП, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За доводами ОСОБА_2, винуватим у ДТП він вважає водія «БМВ», який, рухаючись на великій швидкості, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги ПДР України.

Він вважає, що в його діях будь - яких порушень ПДР України немає.

На думку апеляційного суду, такі доводи не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах.

Відповідно до схеми місця ДТП, зіткнення автомобілів відбулося на смузі руху, де рухався автомобіль «БМВ», що підтверджується наявними на схемі вимірами та позначеннями.

Ця обставина спростовує доводи ОСОБА_2 про те, що водій автомобіля «БМВ» не дотримався дистанції, а також, після уточнення захисником в суді апеляційної інстанції, бокового інтервалу.

Доводи апелянта також спростовуються переліком видимих пошкоджень транспортних засобів, відповідно до якого на автомобілі «БМВ» відірване праве дзеркало, розбите праве скло зі сторони пасажира, а в автомобіля «ГАЗ» - деформовані передні ліві двері зі сторони водія.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_2 щодо схеми місця ДТП будь - яких заперечень не висловив. В суді апеляційної інстанції не заперечував щодо правильності її складання.

Крім того, розташування автомобілів на схемі фактично співпадають з фотознімками місця ДТП, які надав представник потерпілого ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що водій автомобіля «БМВ» рухався з перевищенням дозволеної швидкості у зв'язку з чим відбулася ДТП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах апеляційної скарги. Тому давати оцінку діям іншого водія - учасника ДТП, щодо якого в цьому провадженні судом першої інстанції рішення не приймалось, апеляційний суд не може.

За клопотанням захисника ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_6, який повідомив, що 09 серпня 2017 року переходив дорогу по вул. Коперника, коли почув чув гучний звук. Після чого побачив, що відбулася ДТП за участю автомобілів «БМВ» та «ГАЗ». Свідок стверджує, що звернув увагу на автомобіль «БМВ» за 50 - 60 метрів до перехрестя, оскільки мотор автомобіля був досить гучним.

Апеляційний суд зазначає, що показання свідка не спростовують та не підтверджують доводів апелянта про те, що він не відчиняв дверей, а тільки підтримував їх рукою, коли водій автомобіля «БМВ», не дотримавшись бокового інтервалу, здійснив наїзд на його автомобіль.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини ДТП, а саме, що ОСОБА_2, перебуваючи в салоні автомобіля «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_1, відчинив двері, не переконавшись, що це буде безпечно для інших учасників руху. Порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 15.13 ПДР України перебувають в причинно - наслідковому зв'язку з пошкодженням транспортних засобів.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун