Справа № 661/805/17
Провадження № 3/661/401/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року

Суддя Новокаховського міського суду Херсонської області Бойко М.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м.Херсоні про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ст. 123 ч.2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.03.2017 року ОСОБА_1 03.03.2017 року, о 09,19 годині, в м.Херсоні, по вул.Паравозній, 139, керуючи транспортним засобом ДЕУ Ланос, державний номер: ВТ 5799 АК та рухаючись від Бериславського шосе в бік пр.Адмірала Сенявіна, виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому червоному сигналі світлофора, чим порушив п.20.5 в ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєному не визнав та пояснив, що залізничний переїзд в м.Херсоні він переїхав вже після того як вимкнувся заборонений червоний сигнал світлофору та піднявся шлакбаум, проте, був зупинений працівниками поліції, які повідомили його, про те, що він рухався на мигаючий сигнал світлофору. При цьому на його прохання показати запис відео- фіксації порушення чи будь яким іншим чином це підтвердити факт порушення ним правил дорожнього руху працівники поліції відповіли відмовою. У нього в салоні автомобіля також знаходився пасажир - його дружина, яка могла підтвердити чи спростувати цей факт, проте, поліцейські її не допитали, а відразу пішли на залізничний пост, та, закривши за собою двері, без його участі, склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 123 КУаАП. При цьому жодних свідків працівниками поліції залучено не було.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши порушника, свідка ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження по даній справі слід закрити за відсутністю в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 123 КУпАП.

Так, частина 2статті 123 КУпАП передбачає відповідальність за виїзд на залізничний переїзд особою, яка керує транспортним засобом, у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Відповідно до пояснень, наданих в судовому засіданні свідком ОСОБА_2, факту виїзду на переїзд автомобіля під керуванням її чоловіка не було, оскільки рух ним був розпочатий вже після того як був вимкнутий забороняючий сигнал світлофору та піднятий шлакбаум, при цьому її чоловік намагався довести працівникам поліції законність своїх дій, але останні нікого слухати не стали та, зачинивши двері до залізничного поста, куди ОСОБА_1 також не пустили, склали протокол.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-які належні докази, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 правил проїзду залізничного переїзду відсутні. На письмовий запит суду Управління патрульної поліції м.Херсона жодним чином не відреагувало, запису відео-фіксації правопорушення суду надано не було, поліцейські, які складали матеріали відносно ОСОБА_1Г, до суду на виклик не з`явились, так само як і не з`явився свідок ОСОБА_3, який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, ОСОБА_1 в письмових поясненнях, наданих ним відразу після складання протоколу, свою вину не визнав, його усні пояснення повністю співпадають з його письмовими поясненнями, є послідовними та узгодженими, окрім того, повністю відповідають поясненням свідка ОСОБА_2, наданими нею в судовому засіданні, які будь-яким доказом не спростовані.

Також слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.20.5 ПДР України суду не надано, а тому неможливо однозначно встановити наявність вини в діях останнього. За відсутності у справі належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення п.20.5 ПДР України, об`єктивність факту порушення ОСОБА_1 правил переїзду залізничного переїзду не встановлено.

Згідно ч.3ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, провадження по справі підлягає закриттю за недостатністю доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, п.3 ст.284 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 123 КУпАП - закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Херсонської області .

Суддя М. Є. Бойко