Єдиний унікальний номер 725/4935/17
Номер провадження 3/725/3032/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючого судді: Войтуна О.Б.

при секретарі Корнейчук Т.О.

прокурора Чумак В.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з Чернівецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, працюючої на посаді слідчого в слідчому відділенні Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, яка зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_3

за ст.172-6 ч.2 Кодексу про адміністративні правопорушення України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 03 листопада 2017 року, ОСОБА_2І, перебуваючи на посаді слідчого слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, будучи відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» субєктом декларування, порушила вимоги ст.52 вказаного Закону, при наступних обставинах:

Так, регіональним сервісним центром №7341 Міністерства внутрішніх справ у Чернівецькій області 31 березня 2017 року за ОСОБА_2 оформлено право власності на автомобіль марки «RENAULT MEGANE» 2011 року випуску (номер кузова НОМЕР_1), вартість якого на дату набуття власності, склала 121990 грн. 89 коп., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року. У звязку із цим, цього ж дня ОСОБА_2 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХМ № 228661 та державний номерний знак НОМЕР_2.

Проте ОСОБА_2, будучи з 31.03.2017р. власником транспортного засобу, вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017р., повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані тільки 19 жовтня 2017р.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КпАП України.

Під час розгляду адміністративної справи судом ОСОБА_2 свою вину у вчиненні корупційного правопорушення не визнала, пояснила, що дійсно в березні місяці 2017 року придбала автомобіль марки «RENAULT MEGANE» 2011 року випуску, вартість якого на дату набуття власності, склала 121990 грн. 89 коп.. Вказала, що з того часу вільно ним користувалась як в побуті так і під час виконання нею своїх службових обовязків.

При цьому будучи обізнаною з приводу наслідків невиконання Закону України «Про запобігання корупції», вказала що на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції містилось розяснення статті 52 Закону України «Про запобігання корупції». Відповідно до даного розяснення отримання доходу субєкта декларування обраховувалось не в прожиткових мінімумах, а в мінімальних зарплатах. Тому вона вважаючи, що повідомляти про зміні майнового стану слід виходячи з мінімальної зарплати, яка на той час складала 3200*50=160000 грн., а вартість автомобіля складала більше 121 тисячі грн.. Крім того вказала, що коли їй достовірно стало відомо про те що вона помилилась, вона внесла дану суму. При цьому умислу непоказувати факт придбання автомобіля вона не мала.

Захисник в судовому засіданні підтримав пояснення надані ОСОБА_2 та вказав, що в її діях відсутня субєктивна сторона правопорушення, просив провадження по справі закрити.

Прокурор під час розгляду справи просив визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.2 КпАП України. Вважає, що в матеріалах адміністративної справи міститься достатньо доказів на підтвердження її вини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 її захисника та прокурора, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», субєктами на яких поширюється дія цього закону є поліцейські.

Частиною ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» -Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» - поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Як було встановлено судом, наказом по Головному управлінню Національної поліції в Чернівецькій області від 01.12.2016 № 209 о/с ОСОБА_2 призначено на посаду слідчого слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Наказом Національної поліції України від 31.01.2017 № 70 о/с ОСОБА_2 присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант поліції».

За таких обставин, враховуючи вказані норми чинного законодавства ОСОБА_2, перебуваючи на посаді слідчого слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, відноситься до суб'єктів, на яких поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», а отже є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією.

ОСОБА_2 перебуваючи на вказаній посаді в березні 2017 року придбала завезений на територію України з р. Польщі автомобіль RENAULT MEGANE 2011 року випуску (номер кузова НОМЕР_1), вартість якого згідно митної декларації UA 408010/2017/000338 від 25.03.2017 становить 3900 евро, у еквіваленті 121990 грн. 89 коп. (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот дев'яносто гривень 89 копійок) по курсу, встановленого Національним банком України, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року (80 тисяч гривень).

У ст. 328 (Підстави набуття права власності) Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Зокрема, з метою оформлення права власності, ОСОБА_2, попередньо сплативши митні платежі в сумі 41 тис. 340 грн. (квитанція від 18.03.2017 № 21076970, призначення платежу «Митне оформлення») та комісію в сумі 620 грн. 10 коп. (квитанція від 18.03.2017 № 21876970), 31.03.2017 звернулась до регіонального сервісного центру №7341 Міністерства внутрішніх справ у Чернівецькій області із заявою №115577988 про проведення операції «Первинна реєстрація легкових транспортних засобів, які ввезено з-за кордону».

Згідно поданої заяви та доданих документів, регіональним сервісним центром №7341 Міністерства внутрішніх справ у Чернівецькій області, 31.03.2017 за ОСОБА_2 оформлено право власності на автомобіль RENAULT MEGANE 2011 року випуску (номер кузова НОМЕР_1), вартість якого на дату набуття власності, склала 121990 грн. 89 коп., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року і видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХМ № 228661 від 31.03.2017 та державний номерний знак НОМЕР_2.

Таким чином, ОСОБА_2 ставши 31.03.2017 власником автомобіля, вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017, несвоєчасно, а саме 19.10.2017, повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Пунктом 6 розділу 2 «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089) передбачено, що суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 статті 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми, яке затверджено рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3.

Таким чином, ОСОБА_2 зобов'язана була письмово повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Про те, як видно з матеріалів справи, які надані Чернівецьким управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, до них долучено рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року № 3, яким затверджено розяснення окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», зокрема і статті 52 Закону.

При цьому як вбачається з скорочень , які застосовуються в розясненнях міститься скорочення МЗП - мінімальна заробітна плата. Вказане скорочення використовується при розясенні статті 52 Закону.

Як видно з змісту ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність у неї умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки вона, дізнавшись про помилковість розяснень, які містились рішенні Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року № 3, з метою виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», ще до початку проведення перевірки внесла відомості про суттєві зміні майнового стану, а саме 19.10.2017 року.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Окрім цього, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_2 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки автомобіль був придбаний у законний спосіб та з законних джерел, про його придбання ОСОБА_2 правдиво повідомила 19.10.2017 року, коли зрозуміла про помилковість визначень мінімальна зарплата та прожитковий мінімум. При цьому як установлено судом, ОСОБА_2 вільно та відкрито користувалась придбаним автомобілем не маючи на меті приховувати його існування та факт його придбання.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_2 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, вона не бажала його порушити, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю за відсутності в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 247, 287, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена у випадках передбачених ст.287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд міста Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун