ПОСТАНОВА

Іменем України

15.11.2017 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Степаненко Ю.А., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії БР № 020065 від 23.08.2017 оку), що надійшов з ДПП Василівського ВП ГУНП в Запорізької області у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Дніпрорудне УВасилівського району Запорізької області, (ІПН НОМЕР_1), українця, громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, с.м.т. Степногірськ, вул.Центральна, 18, -

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

23.08.2017 року, о 04-30 годині, на 341 км автодороги Харків-Семфірополь, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку, в медичній установі, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину спочатку не визнав, пояснивши, що він дійсно, 23.08.2017 року, приблизно о 04-30 годині, на 341 км автодороги Харків-Семфірополь, керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 Він мав при собі посвідчення водія. У автомобілі також знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Їхали вони з смт.Степногірськ в с.Плавні.

Його автомобіль зупинили двоє працівників поліції, які почали стверджувати, що він знаходився в стані алкогольного спяніння. При цьому, йому не пропонували пройти медичне обстеження, в тому числі, за допомогою «Драгеру».

У його присутності протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції не був складений в повному обсязі, а написані тільки його ПІБ.

Не заперечує того факту, що два свідки дійсно були присутні та один з них розписався в протоколі. Посвідчення водія у нього вилучили на місці працівники поліції.

Після перегляду в судовому засіданні відеозапису з місця події, ОСОБА_1 визнав, що ввечері 22.08.2017 року вживав алкогольні напої, тому, зранку у нього дійсно був запах алкоголю з порожнини рота - «перегар». Визнав також і те, що йому пропонували пройти медичне обстеження в лікарні, від чого він відмовився, як і від підпису у протоколі та отриманні його копії.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 вважає протокол безпідставним та надуманим..

В судове засідання не зявились неодноразово свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про причини неявки суду не повідомили, хоча про дати, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином.

Суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши всі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена у повному обсязі та підтверджується, крім його часткового визнання своєї вини, його пояснень, дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- поясненнями ОСОБА_8, який пояснив, що працює інспектором сектору реагування патрульної поліції Василівського ВП ГУНП Запорізької області.

23.08.2017 року, о 04-30 годині, він спільно з ОСОБА_9 несли службу на 341 км автодороги Харків-Семфірополь, на службовому автомобілі.

Вони побачили, що з боку смт.Степногірськ незвично рухався автомобіль НОМЕР_2, характер руху якого вказував на те, що водій може бути в неналежному стані.

Вони зупинили автомобіль, яким керував ОСОБА_1, який був з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку, в медичній установі Василівської ЦРЛ, ОСОБА_1 відмовився в присутності двох незалежних свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були запрошені ними, коли зупинили автомобіль, що рухався теж з смт.Степногірськ.

Він дачі письмових пояснень, від підпису в протоколі та від отримання його копії ОСОБА_1 теж відмовився, але не тому, що був не згоден з правопорушення, а тому, що повністю визнавав свою вину.

Протокол про адміністративне правопорушення складав саме він, у службовому автомобілі, у присутності ОСОБА_1, який сидів поруч з ним, тому, він добре чув запах алкоголю.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 було вилучено, а автомобіль не вилучався, але він був поставлений на зупинці біля автозаправки, яка знаходилась поруч, та ОСОБА_1 було зобовязано знайти тверезого водія, який би зміг забрати автомобіль.

Не памятає, чи мали вони при собі «Драгер»;

- поясненнями свідка ОСОБА_9, який пояснив, що працює поліцейським Василівського ВП ГУНП Запорізької області та дав аналогічні пояснення;

- поясненнями свідка ОСОБА_5, який пояснив, що 23.08.2017 року, приблизно о 04-30 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем, в якому знаходився також він та ОСОБА_6, коли на 341 км автодороги Харків-Семфірополь, автомобіль зупинили двоє працівників поліції, які почали стверджувати, що ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного спяніння

ОСОБА_1 запросили до службового автомобіля, де він знаходився з працівником поліції приблизно 30 хвилин, про що вони вели розмову, йому не відомо.

Працівниками поліції був зупинений автомобіль, з якого вийшло двоє чоловіків, які були запрошені в якості свідків.

При цьому, до пояснень свідка ОСОБА_5 в частині того, що він не помітив з боку ОСОБА_1 ознак алкогольного спяніння, не чув запаху алкоголю з порожнини рота, суддя ставиться критично, оскільки, ці пояснення не узгоджуються з усіма іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, в тому числі, з поясненнями самого ОСОБА_1;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 020065 від 23.08.2017 року, яким зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

-відеозаписом фіксації правопорушення, який був переглянутий в судовому засіданні, з якого вбачається, що дійсно, 23.08.2017 року, в службовому автомобілі, ОСОБА_8 у присутності ОСОБА_1, складав протокол, який є предметом даного розгляду, а ОСОБА_1, у свою чергу, повністю визнавав свою вину, факт перебування в стані алкогольного спяніння, від дачі письмових пояснень, від підпису в протоколі та від медичного обстеження в лікарні, ОСОБА_1 відмовився.

Позицію ОСОБА_1 щодо часткового визнання своєї вини, суддя розцінює як спосіб захисту, метою якого є уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Належні та достатні докази на підтвердження своїх заперечень, ОСОБА_1 не надав.

Суддею встановлено, що автомобіль НОМЕР_2, яким 23.08.2017 року керував ОСОБА_1, належить ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, копія якого є в справі.

Згідно п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Вказані вимоги зазначені і в п.7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Згідно п.8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до вимог ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Докази на підтвердження того, що 23.08.2017 року працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мали спеціальний технічний засіб для проведення огляду водіїв транспортних засобів на предмет знаходження в стані алкогольного спяніння, дозвільні документи на цей технічний засіб, суду надано не було.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що працівник поліції ОСОБА_8 пропонував ОСОБА_1 пройти медичне обстеження на стан спяніння в медичній установі, від чого той відмовився в присутності двох свідків.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 23.08.2017 року повністю визнавав свою вину та відмовлявся від проходження медичного обстеження в медичній установі. В даному судовому засіданні він також визнав той факт, що ввечері 22.08.2017 року вживав спиртні напої, а також, що 23.08.2017 року у нього був запах алкоголю з порожнини рота.

Як зазначено вище, двоє незалежних свідків було залучено працівниками поліції та вони були присутні під час фіксації правопорушення, а також відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан спяніння. Цей факт в судовому засіданні підтвердив сам ОСОБА_1, свідок ОСОБА_5 та працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також він підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків та відеофіксацією правопорушення.

При цьому, як зазначено вище, поліцейський забезпечує доставку особи до найближчого закладу охорони здоровя для проходження медичного обстеження на стан спяніння, разом з тим, законних підстав для примусового доставлення ОСОБА_1 до медичної установи для проходження обстеження на стан спяніння, у працівників поліції не було.

Крім того, враховуючи факт відмовити ОСОБА_1 від проходження медичного обстеження на стан спяніння, складання поліцейським направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суддя вважає безпідставним, це не передбачено діючим законодавством.

В судовому засіданні було встановлено, що працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували в групі реагування патрульної поліції Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області з 20-00 годин 22.08.2017 року по 08-00 годин 23.08.2017 року, по забезпеченню публічної безпеки та порядку, на службовому автомобілі та згідно плану-завдання здійснювали забезпечення безпеки та порядку в зоні відповідальності №2, до якої входять: смт.Степногірськ, с.Камянське, с.Приморське, с.Лукянівка, с.Павлівка, що підтверджується, крім їх пояснень в судовому засіданні, довідкою від 11.11.2017 року, яка є в справі, тобто, 23.08.2017 року, о 04-30 годині, на 341 км автодороги Харків-Семфірополь, вони на законних підставах несли службу.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

В судовому засіданні встановлено, що після оформлення матеріалу стосовно ОСОБА_1, працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9, в порушення вимог ст.265-2 КУпАП, встановивши факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не вжили заходів щодо тимчасового затримання транспортнорго засобу, яким він керував, а лише зобовязали поставити автомобіль на стоянці автозаправки та знайти водія, який би перебував в належному стані, та зміг забрати його, при цьому, не проконтролювавши подальші дії ОСОБА_1

Разом з тим, зазначений факт не є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності (ст. 280 КУпАП).

Згідно вимог ст. 14 Закону України « Про дорожній рух », учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до абз. 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за N 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті », для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП, не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані СПяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин адміністративної справи, керуючись законом, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується вищевикладеними доказами.

Крім того, суддя вважає, що зібрані у даній справі та досліджені в судовому засіданні докази являються допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та підстав їм не довіряти, не має, як не має й підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_1

Суддя кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, кваліфікуючими ознаками якого є: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння, що знижує його увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Враховуючи вищевикладене, характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його ставлення до скоєного, сімейний та матеріальний стан, обставини, які обтяжують та помякшують його відповідальність, суддя вважає необхідним та достатнім застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. ст.130, 266, 268, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч..1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Адміністративний штраф сплачувати на р/р 0044, одержувач коштів Держбюджет Василівського району, код платежу 21081300 Код , банк одержувача: ГУДКСУ в Запорізькі області, МФО 813015.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 320 грн. 00 коп. (отримувач: Державної судова адміністрація України, Розрахунковий рахунок № 0001банк ГУДКСУ у м.Києві, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 код за (п.5), Код банку отримувача 820019 класифікації доходів бюджету - 22030106.)

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Розяснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП, штраф повинен бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови, не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області ОСОБА_10