АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2210/2017 Суддя у першій інстанції: Скорін А.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що становить 320 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік скасувати, та закрити провадження в даній справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що постанова суду не відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, оскільки під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, він в суді пояснив та категорично заперечив проти наявності своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та надав суду власні усні та письмові пояснення, згідно яких він не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, від проходження не відмовлявся, а належного освідування проведено не було, підозри працівника поліції нічим не підтверджені і являються наслідком конфлікту, що виник між ним та працівниками патрульної поліції.

Також апелянт зазначає, що свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні, показав, що самої відмови він не бачив та не чув, а довідався тільки зі слів працівника поліції та пізніше особисто від нього, якому він розповів, що відмовився від освідування на прохання працівника поліції.

Крім того, на неодноразові виклики до суду працівники поліції не з'являлися, відео з нагрудних камер суду не надано. При цьому, працівник поліції до лікаря нарколога проїхати йому не запропонував та не направив в установленому порядку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3, 03.07.2017 року о 23 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Зодчих, керував автомобілем марки «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. А відтак своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.5 ПДР України.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3. пояснив, що 11.07.2017 року о 23 год. 15 хв. знаходячись по вул. Зодчих в м. Києві, був безпідставно зупинений патрулем поліції, які потім викликали слідчо-оперативну групу Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, а пізніше екіпаж патрульної поліції, останні повідомили його, що вони підозрюють його в керуванні транспортним засобом перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння та запитали чи він згоден пройти медичне обстеження. Він не відмовлявся від проходження медичного освідування, а тільки повідомив працівникам поліції, що у нього хвора дружина та він поспішає, тому, що необхідно купити ліки в аптеці. Після чого один із поліцейських запропонував відмовитись від проходження медичного освідування, та написати власноручно про це протоколі, та бути вільним.

В той же час, як вбачається з рапорту ППОП № 1 ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6, 03.07.2017 року приблизно о 23 годині по вул. Зодчих перехрестя В.Кільцева ними було помічено автомобіль «Мітсубіші», д.н.з НОМЕР_1, який пересік подвійну горизонтальну лінію дорожньої розмітки та невпевнено керував, а саме різко гальмував та виляв по дорозі в різні сторони, після чого даний автомобіль було зупинено за кермом знаходився водій, пізніше вияснилось, що ОСОБА_3, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме, нечітка мова, бліде обличчя, розширені значки, які не реагують на світло ліхтаря. На місце було викликано наряд патрульної поліції.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3,надані під час апеляційного розгляду про те, що він був безпідставно зупинений патрулем поліції, суд вважає надуманими та не підтвердженими жодними доказами.

Крім того, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_3, містять достатньо фактичних даних, які свідчать про те, що останній відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку.

Так, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 був ознайомлений зі змістом складеного щодо нього протоколу, жодних зауважень з приводу змісту складеного протоколу він не зазначив, а своїм підписом засвідчив вказаний факт, та в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення написав, що від проходження огляду відмовляється через сімейні обставини, був пізній час.

Що стосується, твердження апелянт, що один із поліцейських йому запропонував написати в протоколі, що він відмовляється від проходження огляду, та може бути вільним, то вони не спростовують вину ОСОБА_3 та не підтверджуються жодним доказом, тому суд їх вважає надуманими, для можливості уникнення відповідальності за скоєне правопорушення.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_3 не оскаржував дії працівників УПП у м. Києві щодо їх неправомірних дій у встановленому законом порядку.

Що стосується твердження апелянт, що свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні, показав, що самої відмови він не бачив та не чув, а довідався тільки зі слів працівника поліції та пізніше особисто від нього, якому він розповів, що відмовився від освідування на прохання працівника поліції, то вони є без підставними, та відповідно до матеріалів справи, такий свідок як ОСОБА_5, не допитувався в суді першої інстанції та не був свідком при складанні протоколу.

Твердження апелянта про проведення його огляду на стан сп'яніння, з порушенням вимог законодавства також не знайшли свого підтвердження, оскільки ОСОБА_3 взагалі відмовився від проходження такого огляду, що також складає об"єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає вину ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведеною, а доводи апеляційної скарги про недоведеність його винуватості у вчиненні правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3, на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року, слід залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року, без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік., - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич