Справа № 750/6608/17 Головуючий у 1 інстанції Григор'єв Р. Г.
Провадження № 33/795/451/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року місто Чернігів

апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Як встановив суд, 30 червня 2017 року, близько 06 години 30 хвилин, ОСОБА_1 в м. Чернігові, по вулиці Берегова, 30, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком №633 від 30.06.2017 року, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу за його відсутності, чим позбавив його можливості реалізувати його права, зокрема, дати пояснення, заявляти клопотання про допит свідків, призначити експертизу, що є порушенням прав на захист. Суд, обираючи вид стягнення, не в повній мірі врахував вимоги ст. ст. 33, 34, 35 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять документів, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, а постанова суду не містить жодного доводу, на підставі якого обрано вид стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В порушення вимог ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, свідків, які б підтвердили факт алкогольного сп'яніння, також не було. Суд 1 інстанції безпідставно послався як на доказ на письмові пояснення свідків, вказаних в протоколі, так як вони не були допитані особисто судом. На думку апелянта, висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення не підтверджується ні матеріалами справи, ні дослідженими доказами, а обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи. Також вказує, що алкоголь він не вживає, так як прийом алкоголю йому протипоказано за станом здоров'я.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши її доводи, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3) ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.06.2017 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 8).

Із досліджених пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується медичним висновком, від підписання протоколу та отримання його копії відмовився (а.с. 6-7).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та те, що матеріали справи не містять докази його винуватості, апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовується вище вказаними доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на недотримання судом вимог ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи за відсутності його захисника та порушення прав на захист, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки судом 1 інстанції були створені всі передумови для реалізації власних прав, відстоювання позиції і наведення її перед судом, він не був обмежений в наданні доказів і їх представленні, чим він мав можливість скористатись безперешкодно. Судові повідомлення направлялись на адресу, яку ОСОБА_1 зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, можливість скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, йому була надана і апеляційним судом. Він належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду його апеляційної скарги, однак в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому, апеляційний суд, при винесенні рішення, виходив з комплексу тієї доказової бази, яка малася в матеріалах даної адміністративної справи.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, обставини правопорушення судом повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і об'єктивно. Тому твердження апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Г. Шахова