Номер провадження: 33/785/1618/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,його захисника ОСОБА_3, розглянувши його апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25.09.2017 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді позбавлення права управління транспортними засобами строком на вісім місяців, а також стягнутий судовий збір 320 грн.

Відповідно до постанови суду, 23.08.2017 р., приблизно о 19.30 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Дніпропетровська дорога, 99А в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечну швидкість та безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «DAF», держномер ВЕ 8821 АР, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:

- суд 1-ої інстанції порушив вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки не повідомив його про час та дату слухання справи та він був позбавлений права здійснювати свій захист, зокрема давати пояснення по справі, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою адвоката;

- поза увагою суду залишився той факт, що він не ухилявся від відповідальності, а навпаки сприяв встановленню фактичних обставин правопорушення та його неприбуття в судове засідання стало наслідком відсутності належного повідомлення про час та місце його призначення;

- суд 1-ої інстанції не врахував обставин, що помякшують його відповідальність, а саме визнання ним вини в повному обсязі, скоєння адміністративного правопорушення вперше та щире каяття, чим порушив вимоги ст. 280 КУпАП;

- також поза увагою суду залишився той факт, що основним способом його доходу є робота в службах таксі, тому позбавлення його права керування транспортними засобами значно погіршить його матеріальне становище, оскільки він втратить роботу.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив змінити оскаржувану постанову суду, оскільки не згоден з нею в частині накладення стягнення, та призначити йому стягнення, не повязане з позбавленням права керування транспортними засобами.

Окрім того, апеляційна скарга містить клопотання, в якому ОСОБА_2 просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки постанова не була направлена йому поштою та про її існування він дізнався випадково, в звязку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду 1-інстанції, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Стаття 285 КУпАП встановлює, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено... Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до змісту постанови суду ОСОБА_2 не був присутнім під час винесення постанови, а про її існування дізнався 06.10.2017 року після її офіційного оприлюднення в реєстрі судових рішень. До того ж, у матеріалах справи відсутні відомості про вручення стороні захисту копії постанови суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що без мотивованої постанови суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 був позбавлений можливості своєчасно подати на неї аргументовану апеляційну скаргу.

Зазначена причина пропуску строку на подачу апеляційної скарги може бути визнана поважною, тому він підлягає поновленню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Заслухавши ОСОБА_2, його захисника, вивчивши доводи апеляційної скарги, а також матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №000716 від 23.08.2017 р., схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.08.2017р., згідно якої розташування транспортних засобів свідчить про ту обставину, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.3 Правил дорожнього руху, поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_4 від 23.08.2017р., в яких вони пояснили про обставини вчинення правопорушення, та в апеляційній скарзі не заперечується, тому його дії кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що накладене на нього стягнення є надто суворим та таким, що не відповідає вчиненому та його особі, оскільки, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, які помякшують та обтяжують відповідальність.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови, суддя вказав, що при накладенні стягнення враховує ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, але не зазначив, яким чином це врахував, та які обставини підтверджують вказані твердження.

При цьому, твердження суду 1-ої інстанції про намагання уникнути від відповідальності є необґрунтованими, оскільки безпосередньо судом про час та місце судового засідання ОСОБА_2 не повідомлявся, у звязку з чим такий висновок є передчасним.

Саме тому, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що вивчення особи правопорушника відбулося лише формально та суддя при винесенні рішення невмотивовано обрав найбільш суворий вид стягнення, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає два альтернативних види адміністративних стягнень штраф та позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, ОСОБА_2 має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, повністю визнав свою вину в скоєнні ДТП, його дії не призвели до настання тяжких наслідків, тому є підстави для призначення ОСОБА_2 альтернативного адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу.

За наявності таких обставин, позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами, на думку апеляційного суду, не можна визнати обґрунтованим, тому їй необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягненняу вигляді штрафу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ої інстанції підлягає зміні в частині накладеного стягнення, а апеляційна скарга задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 33, 251, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2задовольнити та поновити йому строк на подачу апеляційної скарги на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25.09.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25.09.2017 року відносно ОСОБА_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - змінити в частині накладення стягнення, наклавши на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн..

В решті постанову суду 1-ої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца