Справа № 308/4849/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.10.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., розглянув апеляційну скаргу начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2017.
Цією постановою провадження в справі відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 (м. Київ вул. Златоустівська, 30/37) за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Із протоколу про адміністративне правопорушення №32 від 19.05. 2017 та постанови судді від 19.09.2017 вбачається, що ОСОБА_2 будучи субєктом декларування, був зобовязаний після свого звільнення, яке мало місце 07.02.2017, подати до 00 год. 08.02.2017 декларацію (після звільнення) як субєкт декларування, який припиняє діяльність повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування ( за період не охоплений раніше поданими деклараціями, станом на останній день такого періоду). Так, 14.05.2017 заступником начальника відділу по роботі з персоналом Закарпатської митниці ДФС, відповідно до ч.2 ст.49 Закону України «Про запобігання корупції» направлено до Національного агентства з питань запобігання корупції повідомлення про встановлення факту неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме декларації субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави ( за період не охоплений раніше поданими деклараціями, станом на останній день такого періоду) колишнім заступником начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2.
Відповідно до наказу Державної фіскальної служби від 07.02.2017 №196-о, ОСОБА_2 звільнено з посади заступника начальника Закарпатської митниці ДФС за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, а тому останній був зобовязаний подати декларацію субєкта декларування, який припиняє діяльність повязану з виконанням функцій держави в термін не пізніше дня припинення діяльності повязаної з виконанням функцій держави, тобто до 00 год. 08.02.2017.
Відповідно до інформації з офіційного веб сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 опубліковано в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави щорічну декларацію (після звільнення) 29.03.2017, виправлену 02.04.2017.
Отже, ОСОБА_2 подав декларацію субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави (за період не охоплений раніше поданими деклараціями, станом на останній день такого періоду) (після звільнення) лише 29.03.2017 (виправлену 02.04.2017), тобто несвоєчасно.
Таким чином. ОСОБА_2, усвідомлюючи обовязок подання декларації (після звільнення) до 00 год. 08.02.2017, мав можливість у зазначений період подати декларацію (після звільнення) особи уповноваженої на виконання функції держави, а саме декларацію субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави ( за період не охоплений раніше поданими деклараціями, станом на останній день такого періоду), але подав її лише 29.03.2017 (виправлену 02.04.2017), тобто несвоєчасно та без поважних причин.
Обєктивних причин щодо несвоєчасності подання та оприлюднення на офіційному веб сайті Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2, перевіркою не встановлено, а тому в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, яка подана начальником відділу прокуратури Закарпатської області, апеляційний суд приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За змістом даної статті вбачається, що вона містять вичерпний перелік осіб, які мають право на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення й розширеному тлумаченню не підлягає, крім того визначено виключні випадки, коли прокурор може оскаржити постанову.
Із указаних підстав вбачається, що прокурор має право у виключних випадках оскаржувати постанову, і в коло осіб, що в даному випадку мають право оскаржити постанову, прокурор не входить до вказаного переліку субєктів з правом на оскарження постанови суду, то він позбавлений можливості звертатись з апеляційною скаргою.
Доводи апелянта щодо необхідності врахування судом ст. 250 КУпАП, яка надає йому право на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє, оскільки вона не узгоджується з іншими нормами КУпАП.
Так, у ст. 250 КУпАП передбачено право прокурора брати участь у розгляді справи, а також оскаржувати постанову в справі про адміністративне правопорушення. Згідно із ч. 1 ст. 287 КУпАП прокурор вправі оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених частиною пятою ст. 7 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.
З матеріалів справи вбачається, що заходи примусового характеру, повязані з обмеженням особистої свободи громадян постановою суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 не застосовувались, а тому в даному випадку прокурор не вповноважений здійснювати нагляд за додержанням законів.
Крім того, ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 №49-у/2015 у справі №2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду в справах про адміністративні правопорушення і констатовано, що її усунення може бути вирішено лише в законодавчому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування рішення Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
При прийнятті рішення, апеляційний суд ураховує також, рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010, у справі « Щокін проти України», яким визнано вимоги до якості закону за такими критеріями як доступність для зацікавлених осіб, чіткість та передбачуваність у застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості, можливість його різного тлумачення
є порушенням цих вимог. У разі, коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків, органи державної влади зобовязані віддати перевагу тому його тлумаченню, яке є найбільш сприятливим для особи.
Прокурор в апеляційній скарзі просить розвязати встановлену колізію в законодавстві всупереч цьому рішенню.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне керуватися в даному випадку приписом ч.2 ст.294 КУпАП і на його підставі визнає, що апеляційна скарга подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження постанови судді в цій справі, а тому не може бути прийнята апеляційним судом до свого розгляду.
За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП зобовязаний повернути апеляційну скаргу, особі яка її подала.
Керуючись ст. ст. 278, 294 КУпАП, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2017 про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_2ВУ. складу адміністративного правопорушення - повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: