АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/819/17 Суддя 1-ї інстанції: Юр?єва А.М.
Провадження № 33/790/664/17 Головуючий апеляційної інстанції: Цілюрик В.П.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2017 року м. Харкова

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрика В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою апелянта ОСОБА_2 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року у відношенні ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Суддею першої інстанції було встановлено, що 04.02.2017 року о 15.55 в м. Харкові, по вул. Зерновій, 4-А водій ОСОБА_2 керував автомобілем TOYOTA, державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. В присутності двох свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4 був обстежений за допомогою алкотестеру «DRAGER», прилад № ARHK-0047, за результатами якого кількість спирту у повітрі, що видихалося ОСОБА_2 -1,67 ‰.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просить постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року скасувати, та закрити провадження по справі.

Окрім того, ОСОБА_2 просить поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення від 23.02.2017 року оскільки він не був присутнім у судовому засіданні, а про результати судового розгляду дізнався 11.05.2017 року, безпосередньо під час ознайомлення з матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2зазначає, що під час оформлення працівниками поліції адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП він заперечував факт вживання спиртних напоїв але повідомляв про вживання лікарських препаратів із вмістом етанолу у складі діючих речовин. Про факт вживання ліків ОСОБА_2 зазначено в акті про адміністративне правопорушення. З цих підстав, та згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року поліцейські повинні були направити ОСОБА_2 до найближчого заходу охорони здоров'я, проте огляд на стан сп'яніння був проведений на місці зупинки авто за допомогою спеціальних технічних засобів.

Також ОСОБА_2 вказує, що він не міг належним чином захищати свої права в судовому засіданні, оскільки не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Повістки про його виклик до суду мали невірний адрес і не могли бути отримані апелянтом.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки викладені в апеляційній скарзі причини такого пропуску є поважними, та відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суддею суду першої інстанції було дотримано вимог вказаної правової норми.

Посилання апелянта на те, що він не мав змоги належним чином захищати свої права у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає такими, що заслуговує на увагу, та вважає, що такі прогалини можуть бути реалізовані шляхом участі у судових засіданнях апеляційного суду, однак ОСОБА_2 реалізував таке право на власний розсуд та в судове засідання апеляційного суду не прибув. Про час та місце повідомлений належним чином, під явочний лист, про причини не явки суду не повідомив, тому приймаючи до уваги вищезазначене, вважаю за можливе продовжити розгляд справи за його відсутністю.

У попередньому судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив апеляційному суду, що 04.02.2017 року керуючи автомобілем алкогольних напоїв не вживав, а вживав настойку (краплі), та був не згоден з оглядом проведеним за допомогою Драгер.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який повідомив суду, що його 04.02.2017 року вдень було зупинено працівниками поліції і запрошено в якості свідка проведення огляду водія, та йому повідомили, що водій ОСОБА_2 знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. Інших обставин він не пам'ятає, але зазначив, що його пояснення відповідають дійсності, оскільки написані об'єктивно. Крім того зазначив, що ОСОБА_2 в його присутності не висловлював незгоду з результатами огляду.

З досліджених матеріалів справи, а саме протоколу від 04.02.2017 року серії БР241422, вбачається, що ОСОБА_2 надаючи письмові пояснення, власноруч вказав, що вживав лікарський засіб, однак пояснень щодо незгоди з проведеним результатом не вказав. Окрім того, ознайомившись з актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів з результатом був згоден.

Тому посилання апелянта на те, що працівники поліції повинні були видати йому направлення до медичного засобу є безпідставним, оскільки такий огляд відповідно до ст. 266 КУпАП проводиться лише у разі незгоди водія з проведеним тестом, або у разі незгоди взагалі його проходити, що відсутнє в даному випадку.

Свідчення свідка ОСОБА_4 надані в судовому засіданні не спростовують склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність осіб за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім вище викладеного, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується чековою роздруківкою, результат якої встановив наявність алкоголю у видихуваному повітрі 1.67 проміле, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, розпискою ОСОБА_5

Вказаним доказам була дана судом першої інстанції повна та належна оцінка, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови від 23.02.2017 року за доводами апеляційної скарги немає, оскільки ОСОБА_2 не надав суду для того переконливих доказів.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.02.2017 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик