П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.11.2017 року м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Козюренко Р.С. розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: м. Львів, площа Липнева 6/10

за ст. 122-2 КУпАП

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 23.06.2017 р., о 14:08 год., у м. Львіві, на перехресті вул. Героїв УПА пл. Липнева, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку на перехресті з порушенням п.15.9.ґ ПДР України, відмовився надавати посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, здійснив наїзд на інспектора та не виконав вимоги останнього щодо зупинки т/з. В результаті чого ОСОБА_1 був затриманий шляхом переслідування по вул. Федьковича, 19.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.

Вищевказані обставини підтверджуються протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №163364 від 23.06.2017 року.

21 листопада 2017 року на адресу суду надійшла заяві від ОСОБА_1 про слухання справи у його відсутності, разом з тим не заперечує проти закриття справи за ст. 38 КУпАП.

Відповідно п.15.9.ґ ПДР України, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до п.2 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» Поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку коли існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до вищевказаного положення при виявленні будь якого порушення ПДР, працівники поліції зобовязані вжити заходів для їх усунення, припинення. З огляду на це згідно п.2.4. ПДР, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотримання вимог ПДР, та згідно п.2.4.а, предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (2.1.а. ПДР), реєстраційний документ на транспортний засіб (2.1.б. ПДР), поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (2.1.ґ. ПДР).

Відповідно до п. 24 ПДР України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.1. ПДР України, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ відзначив, що, як правило, національні суди, зокрема суд першої інстанції, повинні оцінити подані їм докази.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документам.

Дослідивши матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії БР №163364 від 23 червня 2017 року, рапорт, заяву, в якій особа-правопорушник не заперечує проти закриття справи за ст. 38 КУпАП, суд дійшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, однак правопорушення у даній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищенаведене, в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст.38 КУпАП, провадження в даній адміністративній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.38, п.7 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 закрити в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Козюренко Р.С.