Провадження № 33/780/1123/17 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 147 12.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає: АДРЕСА_1, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 21 вересня 2017 року близько 07 годин 55 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, в м. Біла Церква по б-ру Олександрійському, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4», висновок № 313 від 21 вересня 2017 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області щодо нього та поновити йому строк на апеляційне оскарження. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам діючого законодавства. Зазначає, що справу було заслухано без його участі, оскільки він не був належним чином повідомлений, і, оскільки він дізнався про наявність оскаржуваного рішення лише 03 листопада, строк на апеляційне оскарження було пропущено ним з поважних причин. Апелянт вказує, що під час розгляду справи він перебував на стаціонарному лікуванні, і розгляд справи в цей час позбавив його можливості захисту конституційних прав шляхом дачі особистих пояснень та допиту свідків,які б спростували відомості, надумані поліцією та викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідача, водія ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року, яке обґрунтовано тим, що справу щодо нього було розглянуто без його участі, оскільки з 25 жовтня 2017 року по 06 листопада 2017 року він перебував на денному стаціонарному лікуванні й не зміг взяти участь в судовому розгляді, а про наявність постанови йому стало відомо лише 03 листопада 2017 року.

ОСОБА_1 до апеляційної скарги було додано довідку КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня №3», відповідно до якої він перебував на лікуванні в Білоцерківській міській лікарні №3 з 25 жовтня 2017 року по 06 листопада 2017 року /а.с.8/, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції була подана ним 06 листопада 2017 року, тобто, відразу по закінченню лікування, у зв'язку з чим, приходжу до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження та вважаю за можливе його поновити.

Заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на розгляд справи в його відсутність судом першої інстанції без наявності даних про належне ним отримання судового виклику, однак його права були відновлені в суді апеляційної інстанції шляхом надання можливості дати пояснення з приводу поданої ним апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В апеляційному суді Київської області ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив пом'якшити захід адміністративного стягнення не застосовуючи щодо нього позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки він має проблеми із здоров'ям та потребує використання транспортного засобу. Вину свою у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, зазначивши, що ввечері випив бокал вина, а вранці 21 вересня 2017 року керував автомобілем. При цьому зазначив, що під час обстеження на стан сп'яніння результат був позитивний - 0,27 %.

Окрім показань ОСОБА_1 винуватість його у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме - висновком Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного об'єднання щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №313 від 21 вересня 2017 року, /а. с. 2/; розпискою ОСОБА_1 від 21 вересня 2017 року, відповідно до якої він зобов'язується не керувати власним транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з АІ 5740 ЕК, так як 20 вересня 2017 року вживав алкогольні напої та вказав, що автомобіль буде стояти на автостоянці до повного його витверезіння /а. с. 3/.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Оскільки, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП за вчинення вказаного адміністративного правопорушення передбачає безальтернативне накладення на водіїв стягнень у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік та штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, навіть той факт, що ОСОБА_1 потребує використання транспортного засобу у зв'язку із станом здоров'я не може слугувати підставою для зміни виду та розміру стягнення за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон