АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/406/17 Головуючий у І-й інстанції - Мельник Ю.П.
Справа № 215/4801/16-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, законного представника неповнолітнього ОСОБА_2, на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Первомайськ Луганської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП України, накладено адміністративне стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 170 гривень, за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 гривень, на підставі ст. 36 КУпАП остаточно накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень та стягнуто судовий збір в сумі 275,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, неповнолітнього ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за те, що він 31.10.2016 року о 17.35 год. по вул. Сергія Колачевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської областікерував автомобілем НОМЕР_1, не маючи права керування транспортними засобами. Крім того, номерний знак даного автомобіля був закритий пластиковою кришкою, що не давало змогу чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 метрів.

Вапеляційній скарзі ОСОБА_1, законний представник ОСОБА_2, просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, звільнити її від сплати судового збору, скасувати оскаржувану постанову, визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та за правилами ст. 24-1 КУпАП оголосити йому попередження.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання про поновлення строку оскарження постанови суду, апелянт зазначає, що при розгляді справи вона та неповнолітній ОСОБА_2 присутні не були, копія постанови була отримана ними лише 09.12.2016 р., що унеможливило своєчасне подання апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що з оскаржуваною постановою вона незгодна, оскільки вважає, що було порушено конституційні, майнові та матеріальні права як ОСОБА_2 який є неповнолітнім, не має роботи та не може сплатити кошти на користь держави, призначені постановою, так і її права безпосередньо.

Зазначає, що вказана постанова нею вже оскаржувалася в Тернівському районному суді м. Кривого Рогу по справі №215/4750/16. Вказує, що оскаржувану постанову було винесено всупереч ст. 128 КУпАП, за відсутності ОСОБА_2 На її думку, суд мав за таких обставин перенести розгляд справи та належним чином викликати її та останнього для надання ними відповідних пояснень та доказів. Вказує, що ОСОБА_2 неправильно зрозумів зміст судового виклику та подумав, що викликають не його, а ОСОБА_1, та зазначений виклик втратив.

Також вказує, що згідно ст. 34 КУпАП пом'якшуючою обставиною є вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання. Зазанчає, що в той день їй стало дуже погано при керуванні транспортним засобом, та вона маже втрачала свідомість, а тому її син, діючи в стані крайньої необхідності, злякавшись за її життя, сів за кермо її автомобіля та хотів доставити її в лікарню, а сама вона у той момент не могла усвідомлювати ситуацію, оскільки намагалася прийти до тями.

Крім того, на думку апелянта, суд при винесенні постанови міг застосувати до ОСОБА_2 не стягнення у виді штрафу а згідно ст. 24, 241, 26 КУпАП - попередження, оскільки вони є особами, переміщеними з зони АТО, вона отримує пенсію за втрату годувальника на ОСОБА_2 та виховує сина одна.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася. Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останньої про те, що вона та неповнолітній ОСОБА_2 при винесенні згаданої постанови не були присутні та отримали її копію лише 09.12.2016 р., підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується належними доказами, а саме протоколами про адміністративні правопорушення, складеними уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, та рапортами поліцейського. Також не оспорюється цей висновок і самим апелянтом, яка в апеляційній скарзі наводить свої міркування лише з приводу наявності пом'якшуючої обставини та суворості призначеного адміністративного стягнення.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 інкримінованих йому адміністративних правопорушень, зафіксованих в протоколах про адміністративні правопорушення, складених відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи ОСОБА_1 стосовно безпідставності накладення адміністративного штрафу на ОСОБА_2, що є неповнолітньою особою та не має власного заробітку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за правилами ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених зокрема ст. ст. 121-127 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Також не обгрунтовують вимоги апеляційної скарги посилання апелянта на те, що нею вже була понесена адміністративна відповідальність за передання керування ОСОБА_2, оскільки останній притягується до відповідальності за свої власні дії, що містять самостійні склади правопорушень.

Що стосується доводів апелянта про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень у стані крайньої необхідності, то вони оцінюються судом апеляційної інстанції критично, оскільки не мають об'єктивного підтвердження, зокрема не надані апелянтом докази звернення до медичної установи після залишення нею місця події, а також при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення як ОСОБА_2, так і ОСОБА_1 на такі обставини не посилалися та відмовилися від будь-яких пояснень.

З урахуванням характеру та кількості вчинених одночасно адміністративних правопорушень, ставлення до скоєного самого ОСОБА_1, який свою провину не визнав та відмовився від надання пояснень з їх приводу, а також віку правопорушника, що наближається до повноліття, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування до нього в порядку ч. 2 ст. 13 КУпАП заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП.

Решта доводів апелянта має формальний характер та не спростовує правильності оскаржуваної постанови суду.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для задоволення апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, законному представнику неповнолітнього ОСОБА_2, строк апеляційного оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП України - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, законного представника неповнолітнього ОСОБА_2, на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП України - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП України - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця