Справа № 136/1562/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Липовецького відділення поліції Немирівського відділу ГУ Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше притягуваного до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2017 року на розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАп стосовно ОСОБА_1

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №029700, 23.09.2017 року о 13:00 год. на автодорозі Тетіїв-Гуменне, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, будучи сповіщеним про день та час судового засідання в установленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутність до суду не направив.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про таке.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП настає у разі вчинення повторно протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я від 09.11.2015, № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Як убачається із Висновку щодо результатів медичного огляду №26, який доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення на підтвердження обставин перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, у ньому відсутня дата складання, зазначено лише «2017 рік». У п.10 «Висновок огляду» пп.. «а» щодо визначення стану спяніння ОСОБА_1 запис відсутній. Втім у пп. «б» міститься запис «проба слабо позитивна алкогольного спяніння».

У відповідності до вимог Інструкції, Висновок про наявність алкогольного сп'яніння дається на підставі клінічного обстеження, якісних проб Рапопорта на наявність алкоголю у видихуваному повітрі і лабораторного дослідження біологічного середовища на кількісний вміст в них алкоголю та має бути категоричним.

Висновок щодо результатів медичного огляду №26 складений стосовно ОСОБА_1 містить не дописки в частині його складання та не має категоричного висновку огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного спяніння, що викликає сумніви щодо його достовірності, отож суд дійшов висновку що такий докази є недопустимим.

Судом встановлено, що інших доказів, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, матеріали справи не містять.

Стаття 6 ч.1 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Ураховуючи те, що суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а інших доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_1, окрім висновку, який є недопустимим доказом, матеріали справи не містять, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та керуючись ч. 1 ст. 130, 221, 247, 251, 276, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Д.Т. Кривенко