П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2017 Справа №607/10168/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, директора ТзОВ «МЖК ІрЛАГА», жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався

за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, який є директором ТзОВ «МЖК ІрЛАГА», допущено порушення вимог ч.1 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 ЗУ "Про оплату праці", так виплата заробітної плати працівникам ТзОВ «МЖК ІрЛАГА» протягом 2017 року проводились регулярно, однак з порушенням строків виплати, встановленими нормами чинного законодавства про правцю, без виплати заробітної плати за першу половину місяця (авансу), внаслідок чого станом на 08.08.2017 року у товаристві заборгованості з виплати заробітної плати немає, однак заробітна плата за липень 2017 року, термін виплати якої до 07.08.2017 року, станом на 08.08.2017 року не нарахована та не виплачувались, заробітна плата якої до 07.08.2017 року, станом на 08.08.2017 року не нарахована та не виплачувалась, заробітна плата за червень 2017 року, термін виплати якої до 07.07.2017 року, фактично виплачена лише 25.07.2017 року.

Крім цього, в порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.21 ЗУ "Про відпустки", адміністратору Дзюбану І.І. надано щорічну відпустку тривалістю 24 календарних днів з 06.04. 2017 року по 30.04.2017 року, а заробітну плату за час відпустки у сумі 1287 грн. 68 коп. виплачено лише 31.05.2017 року термін затримки відпускних 56 кал. днів. Аналогічно оплачена з порушенням строків виплати заробітної плати за час щорічної відпустки економісту ОСОБА_2

Також, в порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України виплата остаточного розрахунку звільненим працівникам ТзОВ «МЖК ІрЛАГА» у день звільнення не проводиться. Так, звільненому у червні 2017 року адміністратору Паюку С.П. (дата звільнення 09.06.2017 року останній робочий день) остаточний розрахунок у сумі 2426 грн. 26 коп. виплачено лише 25.07.2017 року, термін затримки виплати розрахунку при звільнені становить 46 кал. днів. Аналогічна затримка виплати розрахунку при звільненні мала місце і при звільненні підсобного робітника ОСОБА_3 (дата звільнення -31.05.2017 року останній робочий день), якому остаточний розрахунок виплачено лише 29.06.2017 року.

Крім цього, в порушення вимог ст.117 КЗпП України при затримці виплати остаточного розрахунку звільненим адміністратору Пауюку С.П. на 46 кал. днів, підсобному робітнику ОСОБА_3 на 30 кал. днів, товариством на час перевірки не нарахований та не виплачений їх середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Правопорушник ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 19-01-51/204 від 08.08.2017 року; витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №19-01-51/349 та іншими матеріалами.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто порушення вимог законодавства про працю і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу винного, повне визнання вини, а також те, що вчинене ним порушення було незначним і приходить до переконання, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, у звязку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 22, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та звільнити його від адміністративної відповідальності, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_4