Справа № 466/7960/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є. ,за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної служби МВС у м. Львові про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого головним спеціалістом в Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

за ст. 130 ч. 1 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

гр. ОСОБА_2 23 жовтня 2017р. о 18.05 год., керував транспортним засобом марки «Skoda Fabia», н.з. ВС 8421 ЕР по вул. Шевченка, 132а в м. Львові з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обставинам, зміна шкірного покриву обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці події та в медичному закладі, відповідно до встановленого законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у скоєному заперечив та пояснив, що керував автомобілем в тверезому стані. При цьому не заперечив той факт, що відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Свою відмову спочатку мотивував тим, що йому не надали сертифікат відповідності робочого засобу вимірювальної техніки алкотестеру «Драгер». Згодом пояснив, що відмовився від огляду з особистих причин. Також просив суд врахувати, що він має на утриманні членів сімї похилого віку, а тому у разі визнання його винуватим та позбавлення права керування транспортними засобами, він не в змозі буде доглядати за ними.

Адвокат ОСОБА_1 просив суд справу провадженням закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Свою позицію мотивував тим, що інспектором Пилипа Н.Є., яка складала протокол про адмінправопорушення, порушено порядок проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння. Вважає, що з оглянутого відеозапису неможливо чітко встановити, що саме водій ОСОБА_2 відмовлявся від такого огляду, йому належним чином не розяснено порядок проходження такого огляду, не надано сертифікат відповідності алкотестеру «Драгер», а також не запропоновано пройти освідчення на стан спяніння в медичному закладі. Таким чином наголошував про відсутність належних та обґрунтованих доказів про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Допитана судом в якості свідка інспектор УПП м. Львова ОСОБА_3 пояснила, що під час патрулювання, до них на планшет поступив виклик про ДТП. Приїхавши на місце події, було встановлено, що винуватцем пригоди являється водій ОСОБА_2 При спілкуванні з останнім, у нього було виявлено ознаки алкогольного спяніння у виді різкого запаху алкоголю з порожнини рота. Після чого йому запропоновано пройти огляд на стан спяніння, як на місці події з використанням приладу «Драгер», так і в медичному закладі. Однак ОСОБА_2 категорично відмовився, в присутності двох свідків, в результаті чого відносно нього було складено адмінпротокол за ч.1. ст. 130 КУпАП. Також наголосила на тому, що ОСОБА_2 не висловлював бажання доставити його для огляду в медичний заклад та не вимагав сертифікат на прилад Драгер.

Також судом допитано свідка ОСОБА_4, який пояснив, що був присутній в автомобілі ОСОБА_2 лише при скоєнні ним ДТП, проте в подальшому відлучався по особистим справам, тому не міг ствердно вказати яким чином відносно ОСОБА_2 проводився огляд на стан спяніння.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зясувавши обставини справи, оцінивши представлені суду докази, приходжу до наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються наявними у справі доказами.

Незважаючи на заперечення своєї вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130, така повністю та обєктивно стверджується наступним.

Так, згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Однією з ознак, передбачених п.3 даної Інструкції є - запах алкоголю з порожнини рота, що і було виявлено у водія ОСОБА_2

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Як вбачається з оглянутого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського з місця події, ОСОБА_2 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан спяніння, як на місці події з використання приладу «Драгер», так і в медичному закладі, однак він категорично відмовився.

Факт такої відмови не заперечувався самим ОСОБА_2 при розгляді справи в суді, а відтак спростовуються твердження адвоката ОСОБА_1 про те, що з відеозапису не можливо встановити свідків, при яких ОСОБА_2 відмовлявся від огляду, кому саме пропонувалось пройти огляд на стан спяніння та за яких обставин.

Що стосується ненадання поліцейським сертифікату приладу «Драгер» при огляді на стан спяніння водія ОСОБА_2, то згідно п.5 розділу ІІ вищевказаної Інструкції, перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З наведеного випливає, що лише на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан спяніння надається відповідний сертифікат. Проте з оглянутого відеозапису з місця події не вбачається, що ОСОБА_2 вимагав надати йому сертифікат відповідності вказаного приладу, натомість від проходження огляду відмовився без пояснення причини.

Суд не бере до ваги пояснення свідка ОСОБА_4, оскільки останній ствердно вказав, що був присутній лише в момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме спав на передньому сидінні, перебувавши в нетверезому стані. Проте в подальшому відлучався по особистим справам та був відсутній при складанні відносно ОСОБА_2 адмінпротоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП та проведенні його огляду на стан спяніння.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 070457, складеного 23.10.17р. відносно ОСОБА_2 в графі з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні пояснення ОСОБА_2 про те, що він свою вину у скоєному визнає, просить суворо не карати.

Керуючись ст. 252 КупАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

А тому, зважаючи на викладене, заперечення своєї вини в суді ОСОБА_2, розцінюю не інакше як спосіб захисту і намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене.

Враховуючи встановлене при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, а також пояснення допитаних свідків, переглянувши надані відео записи, вислухавши самого правопорушника та його адвоката, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 доведена, дії за ч.1 ст. 130 кваліфіковано вірно.

При накладенні адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, враховую характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.9, 23, 33-35, 40-1, 130, 245,251, 252, 266, 280,283,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.4 Закону України „Про судовий збір", -

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 320 (триста двадцять ) грн. 00 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга, внесено подання прокурора до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_7