Номер провадження 3/521/5077/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Жуковський С.О. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, квартира, 7, за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення України,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України, відповідно до якого, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС, в порушення ч.2 статті 52 Закону, несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

За даним фактом 28.07.2017 року оперуповноваженим сектором протидії корупції УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2 був складений протокол стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС.

Протокол був складений у звязку із тим, що ОСОБА_1 будучи субєктом, на якого поширюються вимоги ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», в їх порушення не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме щодо отриманого доходу від відчуження автомобілю марки «Toyota Corolla» 2008 року випуску громадянину ОСОБА_3 за ціною 420000 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів,встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України.

Датою вчинення адміністративного правопорушення повязаного із корупцією є 27.06.2017 року, коли ОСОБА_1, у порушення 10-ного строку з моменту отримання права власності несвоєчасно письмово повідомив НАЗК.

Свою вину ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що не мав умислу на приховування інформації стосовно змін в своєму майновому стані, так як первісно він належним чином задекларував автомобіль «Toyota Corolla» 2008 року випуску. Дійсно 26.04.2017 року ним було здійснено відчуження вищезазначеного автомобілю за грошові кошти в сумі 420 000 гривень. Однак, при складенні протоколу відносно нього не було взято до уваги, що 16.06.2017 року ним був придбаний інший автомобіль саме за зазначену грошову суму. Придбання автомобіля «Mersedes-Benz» Е200, 2009 року випуску було ним відображено у його декларації у встановлені строки.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що в діях громадянина України ОСОБА_1 не вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України, а саме не повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме отримання доходу від відчуження автомобілю марки «Toyota Corolla» 2008 року випуску громадянину ОСОБА_3 за ціною 420000 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів,встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року.

При винесені постанови в справі суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно діючого законодавства, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбаченого адміністративну відповідальність ( ч. 1 ст. 9 КУпАП України).

Таким чином, КУпАП України передбачає лише дві форми вини: умисел або необережність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала цих наслідків ( ч.1 ст. 10 КУпАП України).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч і повинна була і могла їх передбачити (ч.1 ст. 11 КУпАП України).

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Неповідомлення, або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це вбачається із суті ст. 172-6 ч. 2 КУпАП України, з субєктивної сторони характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Тому вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Жодний матеріал справи не доводить вину ОСОБА_1

Сама ж ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не відсилає до будь-якої галузі права і вона не має конкретизованого характеру, а відтак, на наш погляд, не є банкетною нормою, а відтак, і посилання при застосуванні ч. 2 ст. 172-6 КУпАП на Закон України « Про запобігання корупції» є недопустимими, так як в такому випадку зазначене не відповідає Рішенню Конституційного суду України по справі за конституційним поданням 46 народних депутатів щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України, статей 6, 81 Кримінального кодексу України ( справа про зворотні дію кримінального закону в часі від 19 квітня 2000 року у справі № 1-3/2000).

Крім того, слід звернути увагу, що на кваліфікацію такого правопорушення впливає час його вчинення.

Згідно ст. 45 Закону України « Про запобігання корупції» особи, зобовязані щорічно до квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ( далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

У порушення ч.1 ст. 256 КУпАП України, у самому протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України, взагалі не викладено обставин і не зазначено конкретних правових доказів, що ОСОБА_1 порушив законодавство.

Так, обєктивна сторона правопорушення складається із двох предметів доказування несвоєчасне подання декларації та відсутність поважних причин несвоєчасного подання.

Несвоєчасність подання означає подання декларації поза строком який визначено законом. Однак ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлює лише єдиний строк такого подання до 1 квітня наступного року і вказаний строк він не пропустив. Відсутність поважних причин означає, що вказана причина визнана особою, яка складала протоколи не поважною. Однак особа, яка складала протокол причин пропуску не встановлювала взагалі, в протоколі та доданих матеріалах не вказана жодна причина пропуску та не вказано, чому особа, яка складала протоколи визнала таку причину не поважною, а також не наведені доказу умислу на несвоєчасне подання декларації. Таким чином, вважає, що провадження по протоколу підлягає закриттю за відсутністю події правопорушення, оскільки відсутні: обєкт, обєктивна та субєктивна сторони правопорушення.

Більш того, Протокол № 295 від 28.07.2017 року містить ствердження, що в діях ОСОБА_1 відсутня суспільна шкода від адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією , і відсутні шкідливі наслідки.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Управлінням захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України не надано достатніх доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а висновки органу не підтверджується достовірними даними, тому це є підставою для закриття провадження по справі, через відсутність складу адміністративного правопорушення і діях особи, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суддя вважає, що розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 4, 7 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», ст. 172-6, ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 МК України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови через Малиновський районний суд м. Одеси.

Суддя С.О. Жуковський