АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/4741/17Суддя 1 інстанції Биканов І. Р.
Номер провадження 33/774/174/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за участю: захисника ОСОБА_2 апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп., -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин. 20.09.2017 року о 12.35 год. водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 по пр. Миру в м. Кривому Розі з явними ознаками наркотичного спяніння, (порушення мови та координації рухів, поведінка не відповідала обстановці), на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, так як вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

В обґрунтування вимог про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, захисник ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3 не був присутній при розгляді справи в суді, а копію постанови отримав лише 11 жовтня 2017 року, тому не мав можливості оскаржити її в передбачений законом строк.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що при винесенні постанови порушено норми матеріального і процесуального права, тому постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення. На думку захисника оскаржувана постанова підлягає скасуванню, так як від проходження огляду на стан наркотичного спяніння ОСОБА_3 не відмовлявся і в протоколі не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного спяніння. Також в протоколі є незрозумілим звинувачення, не сформульовано який саме огляд ОСОБА_3 має пройти на вимогу поліцейського. Окрім цього, працівником патрульної служби було порушено порядок огляду на стан спяніння та в протоколі, поясненнях свідків не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоровя. Тому поліцейським було порушено процедуру огляду на стан спяніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності. Також у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан спяніння, водія не відстороняли від керування.

Захисник вказує, що суд не викликав і не допитав свідків у судовому засіданні, у звязку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами. Суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні, при цьому, основний текст пояснень є шаблонним і є ідентичним, а різниця лише незначна частина тексту, що стосується особистих відомостей понятих. Тому захисник зазначає, що постанова суду не відповідає вимогам закону, щодо своєчасного, всебічного, повного та обєктивного зясування обставин по справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі й наполягав на її задоволенні.

Так, статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки апелянт заявив відповідне клопотання, а в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ним копії постанови у межах строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що цей строк був пропущений ОСОБА_3 та його захисником з поважної причини, і вважає за необхідне його поновити та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 098773 від 20 вересня 2017 року, який складений у відповідності із вимогами ст. 256 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які долучені до матеріалів справи, де кожен з яких підтвердили те, що 20.09.2017 року в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку;

- відеозаписом із боді - камери інспектора патрульної поліції, на якому відображено факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі, а також обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, з відеозапису вказаних подій вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження в медичному закладі огляду на стан наркотичного спяніння та на запитання працівника поліції про причину відмови від проходження огляду, пояснив, що він був стомлений та поспішає додому на відпочинок.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов'язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп'яніння, не допускається.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Щодо посилань захисника ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння з використання спеціальних технічних засобів, то вони не заслуговують на увагу.

Так, згідно п. 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.12 вказаної Інструкції визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Зазначені положення Інструкції свідчить про те, що поліцейський не проводить огляд особи на стан наркотичного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, а направляє цю особу для огляду до найближчого закладу охорони здоровя, від проходження якого ОСОБА_3 відмовився.

Тому суд першої інстанції, належним чином мотивувавши свої висновки, правильно встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, підлягають зясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що в матеріалах справи не міститься направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Так як, відповідно до розділу ІІ вищевказаної Інструкції, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається, тоді, коли водій погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоровя, а ОСОБА_3 відмовився від проходження такого огляду.

Окрім цього, не знаходять свого підтвердження доводи апеляційної скарги захисника, в частині того, що водія ОСОБА_3 не відстороняли від керування, так як в матеріалах справи є пояснення ОСОБА_6 про те, що він зобовязується доставити транспортний засіб ОСОБА_3 на стоянку по вул. Купріна, буд.118 в м. Кривий Ріг, тобто за місцем проживання водія ОСОБА_3

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника в частині, того, що суд першої інстанції не викликав і не допитав свідків по справі у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню.

Ст.ст.251, 252 КУпАП передбачено, що суд оцінивши докази в їх сукупності, при наявності суперечностей між ними, викликає для допиту свідків та витребує додаткові докази по справі. В даній справі судом було досліджено відеозапис, долучений до матеріалів справи, на якому в повній мірі відображено всі дії співробітників патрульної поліції, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також самого ОСОБА_3, тому виклик свідків не містить належного обґрунтування необхідності допиту з обставин, які можуть суттєво вплинути на рішення суду.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставини якого зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 098773 від 20 вересня 2017 року.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_3адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: ОСОБА_1