Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/778/500/17 Головуючий в 1 інст. Кулик В.Б.
Єдиний унікальний №333/1379/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гріпас Ю.О., за участю захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 12 червня 2017 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2017 року, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнутоОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кім. 222-а, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн..

За змістом постанови суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 13.03.2017 року о 22 год. 30 хв., рухаючись в м. Запоріжжі, по вулиці Чапаєва, буд. 24, керував автомобілем ГАЗ 2410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу «Drager» та у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування відсторонений, керування транспортного засобу передано водію ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на процесуальні порушення, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить вищевказану постанову суду скасувати. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд необґрунтовано розглянув справу за його відсутності і не надав можливості йому скористатися послугам адвоката. Щодо фактичних обставин зазначає що насправді підчас зазначених в постанові подій він не перебував в стані алкогольного спяніння, а в нього був приступ панічної атаки, зумовленої вегето-судинною дистонією, якою він хворіє.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив постанову судді скасувати, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КУпАП України, повно і всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 13.03.2017 серії БР № 269925, де зафіксовано суть правопорушення (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), рапортами інспектора взводу УПП (а.с. 5, 6), поясненнями свідків (а.с.7, 8), відеозаписом, на якому зафіксовані момент зупинки ОСОБА_2 працівниками поліції, його відмова від проходження огляду на місці і в медичному закладі (а.с.9).

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, допитавши інспектора роти № 2, батальйону № 4 УПП в м. Запоріжжі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_7, суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у звязку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Доводи апелянта про те, що судом були допущені процесуальні порушення і не дотримані права ОСОБА_2 в сенсі того, що останній не зміг скористатися допомогою адвоката є необґрунтованими.

16.03.2017 вищевказана справа надійшла до місцевого суду.

Розгляд справи призначався і переносився тричі, а саме на 23.05.2017, 31.05.2017, 12.06.2017.

23.05.2017 в судове засідання з'явився ОСОБА_2, по суті справи надав пояснення згідно яких він у зазначений в протоколі час керував автомобілем і перебував в стані алкогольного спяніння, відмовився від проходження огляду на місці і в медичному закладі. Однак вину у вчиненні правопорушення не визнав не пояснивши з яких підстав, при цьому надав заяву про перенесення розгляду справи з метою звернення до адвоката за юридичною допомогою.

30.05.2017 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 і довідка з медичного закладу про те, що ОСОБА_2 з 29.05.2017 перебуває на стаціонарному лікуванні.

В подальші судові засідання ОСОБА_2, так саме як і адвокат, який міг представляти його інтереси, не зявилися. Клопотань про перенесення справи до суду не надходило.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов'язковою.

Так, з огляду на положення ст.268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов'язковою.

Поведінка ОСОБА_2 щодо його неявки у судові засідання вочевидь свідчила про намагання затягнути процес та уникнути відповідальності, відтак суд апеляційної інстанції вважає, що суддя місцевого суду приймаючи до уваги, що законом передбачені певні строки притягнення до адміністративної відповідальності обґрунтовано розглянула справу за відсутності ОСОБА_2

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 мав обєктивну можливість особисто, або через захисника в повній мірі реалізувати свої права передбачені ст.286 КУпАП. Осатаній не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами апелянта щодо порушення його процесуальних прав розгляді справи судом першої інстанції.

Вина ОСОБА_2 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною підтверджується матеріалами справи. Версія апелянта про те що в нього був приступ панічної атаки, зумовленої вегето-судинною дистонією, якою він хворіє, суд апеляційної інстанції розцінює, як обраний ним спосіб захисту для уникнення від відповідальності за скоєне. На підтвердження цієї версії жодних доказів апелянтом не надано. Окрім цього, суду залишається не зрозумілим чому в разі дійсного захворювання ОСОБА_2 хворобою з імовірним настанням наслідків у виді панічної атаки, останній має можливість керувати транспортним засобом (який є джерелом підвищеної небезпеки), що несе в собі обєктивну загрозу життю і здоровю як самого водія так і іншим учасникам дорожнього руху.

Висновки судді місцевого суду про наявність вини в діях ОСОБА_2 обґрунтовані матеріалами справи. Докази зібрані у порядку та на підставі визначеному законом.

Стягнення призначено у відповідності із санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення, а постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2017 року, якою ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1