АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/1525/2017 Постанова винесена суддею Юзьковою О.Л.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень 00 копійок.

Постановою суду встановлено, що 03.03.2017 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. О. Теліги, 8 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обставинам. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року, провадження по справі закрити.

За доводами апелянта постанова суду є незаконною, та такою, що не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП України

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 03.03.2017 року, він начебто відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, проте, вказані в протоколі як свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 насправді не були присутні при затриманні його працівниками поліції та складанні протоколу. Коли поліцейські зупинили його автомобіль, у нього з поліцейськими виник словесний конфлікт, так як на запитання пройти огляд на стан сп'яніння він погодився, але оскільки у поліцейських, які зупинили його авто, не було пристрою «Драгер», вони викликали іншу патрульну машину, в якій був цей прилад, однак надати сертифікат та дані про повірку цього приладу поліцейські відмовились, а тому він сказав, щоб вони провели освідчення у лікаря. Після чого поліцейські почали ображати його, вести себе нечемно, звертаючись до нього на «ти», надалі після словесної перепалки, поліцейські звинуватили його у непокорі, вприснули йому в обличчя сльозогінним газом з балончика та силоміць наділи кайдани, спричинивши йому тілесних ушкоджень. Надалі, після отриманої травми та застосування сльозогінного газу, у нього почалася алергічна реакція на нього, до того ж пошкодження передпліччя завдавало йому сильного болю.

Крім цього апелянт зазначає, що він сказав поліцейським, що хоче зателефонувати на «гарячу лінію» МВС та повідомити про неправомірне застосування сили та спецзасобів, щодо нього, але у відповідь у нього забрали мобільний телефон, почали давити на праву руку, яка і до цього була вивихнута в результаті дій поліцейських. Через значний час після його затримання, поліцейські зупинили жінку, в якої запитали чи бачить вона, що у ОСОБА_3 червоне обличчя, ніс та очі, а також нервова (неадекватна) поведінка, на що жінка відповіла «так», адже звісно після застосування сльозогінного газу в нього був опік обличчя, тому ця людина могла помилятися, будучи введеною в оману поліцейськими про його стан.

Також ОСОБА_3 вказує на те, що він не відмовлявся підписувати протокол та хотів давати письмові пояснення (заперечення) до протоколу, але в результаті травми вже не міг написати пояснення чи щось підписувати.

Крім цього апелянт зазначає, що поліцейські не проводили його освідування на стан сп'яніння, вони сказали, що складуть на нього протокол не по ст. 130 КУпАП, а по ст. 185 КУпАП, і про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП довідався лише тоді, коли побачив копію постанови від 22.05.2017 року в матеріалах справи.

Апелянт стверджує, що копію протоколу поліцейські йому не вручали, в наявному в матеріалах справи протоколі, в графі «Особа ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» та графі «Копію протоколу отримав» наявний не його підпис, є лише надпис його прізвище з помилками «Поліжако», тобто в протоколі є підпис іншої особи, але в той же час зазначено, що він від підпису відмовився в присутності двох свідків.

Також апелянт зазначає, що суддею суду першої інстанції було істотно порушено норми процесуального права, зокрема постанова винесена за його відсутності в судовому засіданні, без відомостей про належне повідомлення про час і дату розгляду справи, а також маючі достовірні дані (копію лікарняного листа), що він хворів і не мав змоги хворим прибути в судове засідання, при цьому від суду повістки він не отримував, оскільки в повістках невірно було вказано вулицю, на яку потрібно було направляти повістки (хоча про свою адресу він повідомляв в суд, про що свідчить верхня частина його клопотання).

Крім цього ОСОБА_3 вказує на те, що помічник чи секретар судді повідомила йому неправильну дату судового засідання, зокрема з суду йому зателефонували увечері 19.05.2017 року і повідомили, що його викликають до суду на 23.05.2017 року о 10 год. 30 хв., у відповідь він сказав, що погано себе почуває, і можливо не встигне одужати, але йому сказали, що це його справа, і якщо він не прийде, то справа буде розглянута без нього.

Апелянт зазначає, що змушений був просити знайомого юриста подати його заяву про те, що він хворіє та не може бути присутнім, якщо справа буде все ж розглядатись, але знайомий юрист йому зателефонував та сказав, що повідомили про слухання справи 22.05.2017 о 10 год. 30 хв. При цьому коли юрист направився до кабінету судді для участі в розгляді справи, помічник судді сказала йому почекати, оскільки розглядалась інша справа, і після чого викличе його. Але замість запрошення на судове засідання, помічник судді повідомила, щоб за постановою прийшли через декілька днів, тобто справа по суті не розглядалась, суддя винесла постанову без участі його представника, заочно, при цьому достовірно знаючи, що учасник судового процесу присутній і чекає на виклик в судове засідання, заяву ж помічник судді не прийняла, порадила здати всі документи до канцелярії.

04.12.2017 року ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив, а тому керуючись ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд не вбачає перешкод для розгляду справи у відсутність ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серія БР № 126304 від 03 березня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 03 березня 2017 року о 19 год. 55 хв. ОСОБА_3по вул. Олени Теліги, 8 в м. Києві керував автомобілем «ToyotaPrado», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_303 березня 2017 року по вул. Олени Теліги, 8 в м. Києві від проходження огляду на стан сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 3,4,5,6);

- у Акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.03.2017 року, згідно якого було здійснено огляд та тимчасове затримання автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 12);

- у рапортах інспекторів патрульної поліції ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_10 та ОСОБА_13, в яких зазначено, що 03.03.2017 року перебуваючи на чергуванні по охороні громадського порядку у складі екіпажу Форт НОМЕР_2 о 19 год. 40 хв. знаходячись за адресою: м. Київ, вул. О. Довженка, 3 було помічено як зі сторони Шулявського мосту в напрямку станції метро Дорогожичі на великій швидкості в крайній лівій смузі рухався автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, у якого було пошкоджено передній бампер, ліве переднє колесо. Патрулем було прийнято рішення про зупинку вказаного транспортного засобу. Зупинивши автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 інспекторами патрульної поліції у водія було виявлено явні ознаки алкогольного сп'яніння. Під час спілкування з працівниками патрульної поліції водій зупиненого транспортного засобу поводив себе агресивно, на неодноразові зауваження не реагував, в результаті чого до ОСОБА_3 працівниками патрульної поліції було застосовано фізичну силу та спеціальний засіб - кайданки. В присутності свідків водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та відмовився їхати до лікаря-нарколога на вул. Визволителів, 6. Крім цього ОСОБА_3 відмовився від підписання протоколів про адміністративні правопорушення. На місце було викликано евакуатор, який забрав автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 7,8,9,10,11);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_3

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці виявлені працівниками поліції 03.03.2017 року у ОСОБА_3 в розумінні п.п.1, 3 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 5 розділу 2 вищезазначеної інструкції, перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Із досліджених в суді апеляційної інстанції відеозаписів із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 03 березня 2017 року за участю ОСОБА_3слідує, що працівником поліції ОСОБА_3був проінформований про порядок застосування спеціального технічного засобу, проте, в присутності двох свідків на неодноразові пропозиції працівників патрульної поліції в категоричній формі відмовився від будь-якого огляду на стан алкогольного сп'яніння. При цьому, жодних зауважень щодо незаконності вимог поліцейських про проведення огляду, а також вимоги про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого стану вимірювальної техніки не заявляв. Окрім того, проігнорував пропозиції поліцейських щодо надання письмових пояснень та ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення.

Наведеними відеозаписами спростовуються доводи апелянта щодо недотримання поліцейськими роз'яснення процедури проведення відповідного огляду на стан сп'яніння, а також доводи про недотримання вимог закону під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, зокрема і щодо не роз'яснення ОСОБА_3його процесуальних прав та обов'язків, передбачених ст. 268 КУпАП.

Будь - яких порушень правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції не встановив, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та направлення матеріалів справи до Управління патрульної поліції у м. Києві для дооформлення.

Посилання ОСОБА_3в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП у зв'язку з розглядом справи без його участі є безпідставними, оскільки суд першої інстанції належним чином мотивував прийняте рішення щодо можливості розгляду справи без участі ОСОБА_3, який, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи неодноразово в судове засідання не з'являвся, та подавав клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

У зв'язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції законно розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Права ОСОБА_3на справедливий розгляд справи не порушені у зв'язку з тим, що він не проявляв належної зацікавленості у результатах розгляду його справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду його справи, незважаючи на те, що суд неодноразово повідомляв його про час і місце розгляду справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції неявку в судове засідання ОСОБА_3 до суду першої інстанції, як і неодноразові неявки до апеляційної інстанції, оцінює як намір уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що працівником поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.5 ПДР.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 вважаю, що вони є необгрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року щодо ОСОБА_3є законною, а тому підстав для зміни чи скасування не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І.Кепкал