П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 року смт.Млинів Рівненська область

Суддя Млинівського районного суду Рівненської області Феськов П.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області

__________________________________________________________________

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

місце роботи, посада : не працюючого, ознайомленого зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.02.2017 року, 08.02.2017 року близько 22год. 50хв. ОСОБА_1, перебуваючи на вул..Дорошенка в смт.Млинів, вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції, а саме: виражався нецензурними словами на адресу працівників поліції, шарпав за форменний одяг, словесно погрожував, на зауваження припинити свої дії ОСОБА_1 не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП не визнав та пояснив, що 08.02.2017 року весь день перебував вдома, готував автомобіль до продажу на ринку. Приблизно о 22.00 год. до нього зайшов знайомий ОСОБА_2. Вони поїхали у кафе «Мисливські страви», що в с.Ужинець, він там поїв, трохи випив, ОСОБА_2 чекав його у автомобілі на вулиці. Через півгодини вони поїхали додому, проїхавши перехрестя у зоні «лежачого поліцейського», відчули, що хтось смикнув за ручку їх автомобіля. Було вже досить темно і вони вирішили їхати далі, не зупиняючись. Всю дорогу за ними ніхто не їхав, була ожеледиця, швидкість автомобіля становила 70 км/год. За 5-7 хв він був дома та вийшов вигуляти собаку. Перебуваючи на вулиці, побачив за 6 м. від своїх воріт поліцейських, які повідомили, що він їхав за кермом у нетверезому стані. Він сказав, що дійсно сьогодні вживав невелику кількість спиртного, однак за кермом його автомобіля перебував ОСОБА_2, якому він одразу ж зателефонував. Однак його ніхто не слухав. ОСОБА_3, якого він особисто знає та з яким у нього неприязні стосунки, на його запитання: «У чому його звинувачують?», відповів: «У суді розберуться». Четверо поліцейських почали заламувати йому руки, затягнули їх паском, силоміць посадили в поліцейський автомобіль та повезли на освідування. Близько 02.00 год. відносно нього склали протокол. Йому ніхто не повідомляв у чому його звинувачують, прав не роз»яснювали. Привезли двох свідків. Коли він став знімати усе на відеокамеру у телефоні, випхали за двері кабінету, в якому оформлявся протокол. Наполягав на тому, що поліцейських за форменний одяг не шарпав, нецензурної лайки він не вживав, в бійку з працівниками поліції не вступав. На даний час звертався до прокуратури щодо перевірки законності дій працівників поліції, однак відповіді ще не отримав.

Просить справу відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, показання свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Згідно з ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2, підтвердив пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що 08.02.2017 року він дійсно допоміг ОСОБА_1 підготувати авто до продажу і близько 22.50 вони поїхали у кафе, яке розташоване на перехресті с.Ужинець. Він залишився чекати у автомобілі, поки ОСОБА_1 був у кафе, після чого вони поїхали додому. На другому «лежачому поліцейському» хтось шарпнув за ручку, було темно і він вирішив не зупинятись та поїхав далі. Привіз ОСОБА_1 додому, поставив автомобіль у гараж та пішов додому. Однак не встиг дійти, тому що зателефонував ОСОБА_1 і попросив повернутись, повідомивши, що до нього прийшли працівники поліції та звинувачують його у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп»яніння. Коли підійшов до будинку ОСОБА_1, побачив, що біля будинку стояли три автомобілі поліції. Олег відмовлявся сісти в автомобіль поліції, на що четверо поліцейських заламали йому руки та зв»язали ременем. Він неодноразово намагався пояснити, що за кермом автомобіля був він, однак на це ніхто не реагував і ОСОБА_1 повезли на освідування. Біля будинку та у відділку поліції ОСОБА_1 поводив себе адекватно, не ображав працівників поліції нецензурними словами, лише постійно намагався вияснити у чому його звинувачують, опору не чинив. Працівники поліції не пускали ОСОБА_1 в кабінет, коли відбирали пояснення у двох свідків. Протримали їх до 2.00 години ночі у райвідділі поліції. У нього теж відібрали пояснення, які він підписав не читаючи.

Свідок ОСОБА_4 показав, що 08.02.2017 року стояв на території поліції близько 2.00 год. разом зі знайомими. Його попросили зайти у райвідділ та бути понятим. У кабінеті дали підписати протокол. Він це зробив не читаючи змісту, бо поспішав. Бачив ОСОБА_1, який поводив себе спокійно, лише хотів зняти на телефон, але його випхали за двері. Свідком злісної непокори працівникам поліції він не був.

Свідок ОСОБА_5 повністю підтвердила показання свідка ОСОБА_4 зазначивши, що ОСОБА_1 перебував у коридорі райвідділу поліції, поводив себе спокійно, не вчинивши якихось протиправних дій, руки у нього були розв»язані. Коли вона підписувала протокол він хотів зняти на відео, але його вивели з кабінету. Зауважила, що йому відмовили у тому щоб він ознайомився із протоколом. На працівниках поліції не було ознак того, щоб їх хтось шарпав, чи чинив їм непокору.

Допитаний в судовому засіданні оперуповноважений сектору кримінальної поліції ОСОБА_6 показав, що 08 лютого 2017 року перебував у слідчо-оперативній групі. Йому зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що телефонував ОСОБА_3 та сказав, що потрібна допомога. Він з ОСОБА_8 виїхали на місце. ОСОБА_9 та ОСОБА_3 були на вулиці біля будинку ОСОБА_1. Останній відмовлявся сісти у автомобіль поліції, не хотів нічого писати та слухати. Колеги пояснили, що той їхав у стані алкогольного сп»яніння за кермом. ОСОБА_3 попереджав його, що буде застосована сила, якщо той не погодиться сісти в автомобіль. ОСОБА_10 заламали руки, зв»язали ременем та посадили у авто. Також пізніше до них підходив ОСОБА_2. ОСОБА_10 питав за що його затримують. Йому повідомляли, що за керування автомобілем у стані алкогольного сп»яніння. Після того як ОСОБА_10 відвезли в поліцію він більше з ним не спілкувався.

Допитаний в судовому засіданні інспектор ГРПП Млинівського ВП ОСОБА_3 показав, що 08.02.2017 року був в с.Ужинець. Зупинив автомобіль, який підозріло рухався. Водій привідкрив двері чи вікно, точно не пам»ятає, і він запропонував йому пред»явити документи. Було видно, що водій у стані алкогольного сп»яніння, відчувався різкий запах алкоголю, була порушена вимова, крім нього у авто нікого не було. Дорога була освітлена і вони були у жилетах з відбиваючим ефектом. Водій відмовився надати посвідчення водія та рушив в сторону смт.Млинів. Вони з ОСОБА_9О переслідували його, вмикнувши звуковий сигнал. Водій заїхав у двір по вул..Дорошенка та зачинив автомобіль у гаражі. Вони залишились на дорозі. Через 3 хв ОСОБА_1 вийшов до них, вони запропонували йому пройти огляд на стан сп»яніння, однак він не погодився та заперечив факт керування автомобілем не заперечуючи, що вживав спиртне. Почав виражатись на їх адресу нецензурними словами. Вони запропонували йому проїхати у відділок, він відмовився та почав шарпати його за форменний одяг.

Він викликав допомогу. Після цього ОСОБА_6 почав поводитись ще агресивніше. Вони попередили про застосування спецзасобів, однак той не зреагував. Лише після цього до нього було застосовано заламування рук та зв»язування ременем. Крім того, показав, що не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп»яніння на місці у зв»язку з відсутністю технічних засобів. У службовому автомобілі його відвезли на освідування та склали два протоколи за ч.1 ст.130 та ст.185 КУпАП. ОСОБА_5. та ОСОБА_2 були свідками того як ОСОБА_1 відмовився підписати протокол, з кабінету його ніхто не виганяв.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повністю підтвердили показання свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як встановлено судом, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачено, що до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті особи, які вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядок.

Суд вважає, що наявними у справі доказами не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

У відповідності до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (зі змінами) роз»яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Таким чином, диспозиція вказаної статті передбачає адміністративну відповідальність саме за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

Водночас, у протоколі складеному відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП не сформульовано обвинувачення відповідно до диспозиції зазначеної норми закону, а саме: в чому вона полягала, натомість в протоколі зазначено про те, що ОСОБА_1 не реагував на законні вимоги поліцейського.

Незважаючи на те, що дане правопорушення обовязково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 544287 від 09 лютого 2017 року, відсутня інформація про суть правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1, а саме - не конкретизовано ким саме із поліцейських були висловлені законні вимоги та в чому вони полягали.

Дії, які згідно протоколу про адміністративне правопорушення вчиняв ОСОБА_1 без зазначення законної вимоги поліцейського, не становлять собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП України.

ОСОБА_1 стверджує, що подібних дій відносно поліцейських не вчиняв, що підтверджується і показаннями свідків ОСОБА_5І, ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Будь-які інші докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП відсутні.

Як встановлено судом, щодо ОСОБА_1 працівниками поліції складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, не стверджуючи про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважає, що працівники поліції у випадку підозри щодо керування останнім автомобілем у стані алкогольного сп»яніння, зобов»язані були діяти у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом

Міністра внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров»я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858.

Згідно ч.2 ст.259 КУпАП при вчиненні порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху, правил спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, правил пожежної безпеки, санітарних норм на транспорті порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього.

Судом встановлено, що працівники поліції були особисто знайомі з ОСОБА_1 Крім того, з пояснень ОСОБА_1 слідує, що він перебуває в неприязних стосунках з працівником поліції ОСОБА_3

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов'язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні встановлена відсутність належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ст.247 КУпАП у разі відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження в справі підлягає закриттю

На підставі наведеного, керуючись статтями 247,283-285,294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: П.В.Феськов