Справа № 373/901/17 Головуючий у І інстанції Керекеза Я. І.
Провадження № 33/780/723/17 Доповідач у 2 інстанції Шроль
Категорія 09.10.2017

ПОСТАНОВА
Іменем України

09 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора Семишкура В.С. апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2017 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-13 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 8 (вісім) діб.
В С Т А Н О В И В :

За постановою підполковник ОСОБА_1 13 квітня 2017 року, тобто під час дії особливого періоду, достовірно знаючи, що підлеглий йому військовослужбовець молодший сержант ОСОБА_2 , який займає посаду командира гармати 7 самохідно-артилерійської батареї 3 самохідно-артилерійського дивізіону, заступає у добовий наряд черговим по пропускному пункту, запитав у останнього чи зможе він у службовий час відвезти його та інших офіцерів до м. Києва та залучив до виконання завдання, не пов`язаного з військовою службою, підлеглого йому військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_2 у якості водія на власному автомобілі марки «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_2 . У зв`язку з тим, що підполковник ОСОБА_1 являється молодшому сержанту ОСОБА_2 командиром та старшим по військовому званню, останній відвіз зазначених офіцерів до м. Києва для проведення слідчих дій. До проведення слідчих дій молодший сержант ОСОБА_2 не залучався.
Таким чином, 13 квітня 2017 у період з 12 по 20 годину молодший сержант ОСОБА_2 не виконував свої посадові обов`язки, належним чином до наряду не підготувався, а також вчасно на чергування черговим пропускного пункту не заступив, оскільки був залучений підполковником ОСОБА_1 до виконання задання, не пов`язаного з військовою службою.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає що постанова не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він будь- яких вказівок чи наказів молодшому сержанту ОСОБА_2 не давав, ОСОБА_2 з власної ініціативи возив військовослужбовців військової частини на власному автомобілі та у вільний від служби час до військової прокуратури.

Заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_1 у використанні військовослужбовця для виконання завдань, не пов`язаних з військовою службою, стверджується сукупністю доказів по справі, зокрема і поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який не заперечив факт поїздки до військової прокуратури на автомобілі підлеглого сержанта ОСОБА_2 під керуванням останнього поза межами його службових обов`язків.

Доказам по справі суддя надала належну оцінку і прийшла до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, сержанту ОСОБА_2 не надавалося ОСОБА_1 наказів про поїздку до військової прокуратури та про дії ОСОБА_1 щодо заміни ОСОБА_2 по несенню ним служби у добовому наряді, правильності висновків судді не спростовують, оскільки зазначені обставини не заперечують факту використання військовослужбовця та його автомобіля для цілей, не пов`язаних з виконанням останнім своїх обов`язків по несенню військової служби.

У відповідності до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-13 КУпАП, суддя припустилася помилки, оскільки адміністративної відповідальності за таке адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду на час його вчинення законодавчими актами не було встановлено. У зв`язку з чим, з урахуванням вимог ч.1 ст.8 КУпАП, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.172-13 КУпАП у редакції від 05.02.2015р.

На час вчинення адміністративного правопорушення діяла редакція ст.172-13 КУпАП від 05.02.2015р., санкція якої передбачала лише арешт з утриманням на гауптвахті на строк до 10 діб.

ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» від 16.03.2017р, що набрав чинності 16.04.2017р., встановлені санкції ч.1 ст.172-13 КУпАП (диспозиція якої відповідає ст.172-13 КУпАП в редакції від 05.02.2015р.) у вигляді штрафу від семи десяти до ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

У відповідності до ч.2 ст.8 КУпАП Закони, які пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

Таким чином, на час розгляду справи на ОСОБА_1 могло бути накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу від 70 до 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян чи у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк до 7 діб, що передбачено санкцією ч.1 ст.172-13 КУпАП ( ст.172-13 КУпАП в редакції від 05.02.2015р.)

Суддя на зазначені обставини уваги не звернула та застосувала до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді 8 діб арешту з поміщенням на гауптвахту, яке виходить за межі, встановлені санкцією статті.

За таких обставин норми матеріального права у частині кваліфікації дій ОСОБА_1 та обрання правопорушнику адміністративного стягнення застосовані невірно.

З даних про особу випливає, що ОСОБА_1 має військове звання підполковник, позитивно характеризується за місцем військової служби, приймав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей.

Інформації про виключність випадку, що дає змогу застосовувати таке стягнення як арешт з утриманням на гауптвахті, що передбачене вимогами ст.32-1КУпАП, матеріали справи не містять.

Вважаю, що з огляду на характер вчиненого адміністративного правопорушення та дані про особу винного, призначене ОСОБА_1 стягнення необхідно привести у відповідність до закону, визначивши його у виді штрафу у розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин постанова судді підлягає зміні у частині кваліфікації дій правопорушника та обрання виду та розміру адміністративного стягнення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення.

На підставі ч.7 ст.284 КУпАП постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2017 року щодо ОСОБА_1 змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-13 КупАП на ст.172-13 КУпАП у редакції від 05.02.2017р.
Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.172-13 КУпАП у редакції від 05.02.2017р. у вигляді штрафу у розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 грн.
У решті постанову залишити без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.Р.Шроль