Справа № 603/634/17
Провадження № 3/603/236/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2017 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 10.09.2017 року о 19 год. 40 хв. по вул.Петлюри, 17, м.Івано-Франківськ, керував транспортним засобом марки «Фіат Скудо» державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння проводився за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На виклик до суду ОСОБА_1 не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Судом враховано, що ОСОБА_1 неодноразово не з'являвся в судові засідання 12.10.2017 року, 24.10.2017 року, 06.11.2017 року, 20.11.2017 року, 01.12.2017 року хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повернуті до суду рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Судом неодноразово відкладався розгляд справи про адміністративне правопорушення у звязку з клопотаннями ОСОБА_1 від 11.10.2017 року, 23.10.2017 року, 26.10.2017 року.

Такі дії ОСОБА_1 суд розцінює як намагання уникнути відповідальності шляхом затягування розгляду справи з метою закінчення строку накладення адміністративного стягнення, тобто фактично як намагання уникнути притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, суд вжив всіх необхідних та можливих заходів для повідомлення правопорушника ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, тому керуючись ст. 268 КУпАП, вважаю, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно дост. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доведена зібраними матеріалами справи, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №219034 від 10.09.2017 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 10.09.2017 року о 19 год. 40 хв. по вул.Петлюри, 17, м.Івано-Франківськ, керував транспортним засобом марки «Фіат Скудо» державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння проводився за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.09.2017 року, з яких вбачається, що при в їх присутності ОСОБА_1 пройшов перевірку для визначення стану алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер». Результат тесту показав 0,47 ‰ (проміле);

- результатом показу приладу «Драгер», показник якого становить 0,47 ‰ (проміле);

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів за участі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за результатами якого встановлено 0,47 ‰ (проміле) алкоголю в крові ОСОБА_1

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Суд враховує те, що в результаті вживання алкогольних напоїв знижуються увага та реакція, порушується координація дій водія, він неадекватно оцінює складну дорожню обстановку, різко зростає вірогідність ДТП. З огляду на це водій, який керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, у стані алкогольного спяніння, становить підвищену небезпеку для інших учасників дорожнього руху та суспільства в цілому.

За таких обставин, встановлюючи наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, сімейний стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за доцільне ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 320,00 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 320,00 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4