АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2603/2017 Постанова винесена суддею Хардіною О.П.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

09 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Павленко О.П., перевіривши апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України Олійника Сергія Васильовича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року стосовно ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районногосуду м. Києва від 26 липня 2017 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1

ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з таким рішенням суду, прокурор Олійник С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Як зазначено в ч. 1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

При цьому відповідно до положень ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів виключно при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що право на оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року, прокурор обгрунтовує з посиланням на ст. 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 55 Конституції України та зазначає, що главою 24 КУпАП не встановлено обмежень щодо оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення.

Проте, слід зазначити, що право на справедливий судовий розгляд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також право на оскарження судового рішення на підставі ч. 1 ст. 55 Конституції України, як норми прямої дії, в аспекті оскарження судового рішення в справі про адміністративне правопорушення може бути реалізовано прокурором у випадках порушення прав людини, громадянина в разі, коли таке право прокурора не охоплюється вимогами ч. 5 ст. 7 КУпАП.

У даній справі суддя місцевого суду ухвалив рішення про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і в апеляційній скарзі прокурором не наведено будь-яких даних про порушення прав ОСОБА_3 при розгляді відносно нього справи про адміністративне правопорушення, зокрема, права на справедливий судовий розгляд, а тому немає підстав вважати, що прокурор подає апеляційну скаргу на постанову судді місцевого суду у цій справі з метою відновлення прав чи особистої свободи громадян.

Посилання прокурора на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ № 9-1301/0/4-16 від 12 травня 2016 року суд не бере до уваги, оскільки даний лист не є джерелом права та носить рекомендаційний характер, а законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України, як це передбачено ч. 1

ст. 2 КУпАП, а також Конституції України, яка має найвищу юридичну силу. При цьому необхідно звернути увагу на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, в якому висвітлена протилежна позиція щодо права прокурора на оскарження.

Враховуючи, що прокурор не наділений правом на оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, і дана справа ніяким чином не пов'язана із застосуванням заходів примусового характеру, що пов'язані з обмеженням особистої свободи громадян, прихожу до висновку, що апеляційна скарга подана особою, яка не має на це права, що є підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України Олійника СергіяВасильовича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від

28 липня 2017 року стосовно ОСОБА_3 повернути з усіма додатками особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко