АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/499/17 Справа № 703/1538/17 Головуючий по 1 інстанції Опалинська О. П.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320,00 грн. , -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 близько 02 год. 03 квітня 2017 року по вул. Б. Хмельницького в м. Сміла Черкаської області керував автомобілем «ВАЗ-1070», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом першої інстанції за його відсутності, а також за відсутності захисника ОСОБА_4, що суперечить вимогам ст. 268 КУпАП. Крім того, вказує, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконанні .

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_3 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляції ОСОБА_3., є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 03 квітня 2017 року серії АП2 №427283, відповідно до якого ОСОБА_3 близько 02 год. 03 квітня 2017 року по вул. Б. Хмельницького в м. Сміла Черкаської області, керував автомобілем «ВАЗ-1070», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння в присутності свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР України (а.с. 1);

- рапортом інспектора відділу УНД ГУНП в Черкаській області Мельника С.С., відповідно до якого ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 4);

- поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, з яких вбачається, що ОСОБА_3 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп'яніння (а.с. 3).

Вказані докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

В своїй апеляційні скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а поліцейським порушено порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляд затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1 103, та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 №1452/735.

Однак вказані доводи не відповідають дійсності та спростовуються доказами , наведеними вище, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 03 квітня 2017 року серії АП2 №427283 в якому апелянт власноручно зазначив, що « керував автомобілем, а перед цим вживав пиво, від проходження медогляду відмовився в присутності двох свідків»; рапортом інспектора відділу УНД ГУНП в Черкаській області Мельника С.С.; поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Крім того, диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає також відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому його посилання на порушення порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння є безпідставним.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апелянт ОСОБА_3 не заперечував, що відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп»яніння.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Також вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_3 на захист, а тому постанова районного суду з підстав, що ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 не брали участь 03.07.2017 року у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки їх відсутність в суді першої інстанції або ж присутність апелянта та захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо ОСОБА_3

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, як того просить апелянт , - відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2017 року .

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адмінстягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Соломка