Справа № 308/4478/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, розглянувши матеріали відділу Управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності гр. України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, начальника управління освіти Ужгородської міської ради, -

за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративні правопорушення №27 від 11.05.2017 року ОСОБА_1 обіймаючи посаду начальника управління освіти Ужгородської міської ради, будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як посадова особа уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та яка є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту в) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватними інтересами, та діючи у власних інтересах, що полягають у суперечності між особистим приватним інтересам та своїми службовими повноваженнями, наявність яких впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомила безпосереднього керівника під час виконання повноважень про наявність конфлікту інтересів, а саме - Ужгородського міського голову та вчинила дії і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1,ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Так, відповідно до розпорядження голови Ужгородської міської ради № 9-р від 17.01.2013 ОСОБА_1, переведено з посади заступника начальника управління освіти на посаду начальника управління освіти з 18.01.2013 із посадовим окладом 1467 грн на місяць із збереженням 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідно до посадової інструкції начальник управління освіти Ужгородської міської ради: здійснює керівництво діяльністю управління, затверджує положення про відділи, підрозділи і служби управління освіти міської ради, видає у межах компетенції накази, призначає на посаду та звільняє працівників управління, керівників комунальних навчальних закладів, заохочує та накладає дисциплінарні стягнення на працівників управління, розпоряджається коштами, які виділяються на утримання управління освіти тощо.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, відповідно до підпункту в) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Також, згідно ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи місцевого самоврядування зобовязані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України "Про запобігання корупції.

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (памятка від 31.10.2013 року) всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи умисно на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за січень 2016 року, а саме встановила собі одноособово плановий розмір премії 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 при прийняті рішення щодо підготовки подання на преміювання себе за січень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявляється у визначенні та встановленні собі розміру премії у 200 відсотків.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст.28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій підписала подання на преміювання працівників управління освіти за січень 2016 року, яким встановила собі плановий розмір премії 200 відсотків та внесла відомості у вказане подання.

На підставі вказаного подання розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради за № 7-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за січень 2016 року» від 20.01.2016 року, було нараховано та виплачено премію в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 під час підписання подання та преміювання себе за січень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявлявся в готуванні, внесенні особисто відомостей щодо розміру премії та підписанні подання на своє преміювання.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В подальшому ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи умисно на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за лютий 2016 року, а саме- встановила собі одноособово плановий розмір премії 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 при прийняті рішення щодо підготовки подання та преміювання себе за лютий 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявляється у визначенні та встановленні собі особисто розміру премії у 200 відсотків.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках га порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст.28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій підписала подання на преміювання працівників управління освіти за лютий 2016 року, яким встановила собі плановий розмір премії 200 відсотків та внесла відомості у вказане подання.

На підставі вказаного подання розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради за № 27-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за лютий 2016 року» від 24.02.2016 року, було нараховано та виплачено премію в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 під час підписання подання на преміювання себе за лютий 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявлявся в готуванні, внесенні особисто відомостей щодо розміру премії та підписанні подання на своє преміювання.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172 - 7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В подальшому ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи умисно на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за березень 2016 року, а саме встановила собі одноособово плановий розмір премії 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 при прийняті рішення щодо підготовки подання та преміювання себе за березень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявляється у визначенні та встановленні собі особисто розміру премії у 200 відсотків.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках га порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.І ст.28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій підписала подання на преміювання працівників управління освіти за березень 2016 року, яким встановила собі плановий розмір премії 200 відсотків та внесла відомості у вказане подання.

На підставі вказаного подання розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради за № 43-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за березень 2016 року» від 22.03.2016 року, було нараховано та виплачено премію в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 під час підписання подання на преміювання себе за березень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявлявся в готуванні, внесенні особисто відомостей щодо розміру премії та підписанні подання на своє преміювання.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172 - 7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В подальшому ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи умисно на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за квітень 2016 року, а саме встановила собі одноособово плановий розмір премії 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 при прийняті рішення щодо підготовки подання та преміювання себе за квітень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявляється у визначенні та встановленні собі особисто розміру премії у 200 відсотків.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 сг. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. З цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст.28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій підписала подання на преміювання працівників управління освіти за квітень 2016 року, яким встановила собі плановий розмір премії 200 відсотків та внесла відомості у вказане подання.

На підставі вказаного подання розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради за № 78-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за квітень 2016 року» від 20.04.2016 року, було нараховано та виплачено премію в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 під час підписання подання на преміювання себе за березень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявлявся в готуванні, внесенні особисто відомостей щодо розміру премії та підписанні подання на своє преміювання.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172 - 7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В подальшому ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи умисно на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за травень 2016 року, а саме встановила собі одноособово плановий розмір премії 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 при прийняті рішення щодо підготовки подання та преміювання себе за травень 2.016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявляється у визначенні та встановленні собі особисто розміру премії у 200 відсотків.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст.28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій підписала подання на преміювання працівників управління освіти за травень 2016 року, яким встановила собі плановий розмір премії 200 відсотків та внесла відомості у вказане подання.

На підставі вказаного подання розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради за № 96-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за травень 2016 року» від 23.05.2016 року, було нараховано та виплачено премію в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 під час підписання подання на преміювання себе за травень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявлявся в готуванні, внесенні особисто відомостей щодо розміру премії та підписанні подання на своє преміювання.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В подальшому ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи умисно на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за липень 2016 року, а саме встановила собі одноособово плановий розмір премії 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 при прийняті рішення щодо підготовки подання та преміювання себе за липень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявляється у визначенні та встановленні собі особисто розміру премії у 200 відсотків.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 сг. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст.28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій підписала подання на преміювання працівників управління освіти за липень 2016 року, яким встановила собі плановий розмір премії 200 відсотків та внесла відомості у вказане подання.

На підставі вказаного подання розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради за № 122-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за липень 2016 року» від 21.07.2016 року, було нараховано та виплачено премію в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 під час підписання подання на преміювання себе за липень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявлявся в готуванні, внесенні особисто відомостей щодо розміру премії та підписанні подання на своє преміювання.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В подальшому ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи умисно на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за вересень 2016 року, а саме встановила собі одноособово плановий розмір премії 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 при прийняті рішення щодо підготовки подання та преміювання себе за вересень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявляється у визначенні та встановленні собі особисто розміру премії у 200 відсотків.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст.28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій підписала подання на преміювання працівників управління освіти за вересень 2016 року, яким встановила собі плановий розмір премії 200 відсотків та внесла відомості у вказане подання.

На підставі вказаного подання розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради за № 153-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за вересень 2016 року» від 19.09.2016 року, було нараховано та виплачено премію в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 під час підписання подання на преміювання себе за вересень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявлявся в готуванні, внесенні особисто відомостей щодо розміру премії та підписанні подання на своє преміювання.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172 - 7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В подальшому ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи умисно на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за жовтень 2016 року, а саме встановила собі одноособово плановий розмір премії 300 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 при прийняті рішення щодо підготовки подання та преміювання себе за жовтеь 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявляється у визначенні та встановленні собі особисто розміру премії у 300 відсотків.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках га порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст.28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій підписала подання на преміювання працівників управління освіти за жовтень 2016 року, яким встановила собі плановий розмір премії 300 відсотків та внесла відомості у вказане подання.

На підставі вказаного подання розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради за № 171-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за жовтень 2016 року» від 21.10.2016 року, було нараховано та виплачено премію в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 300 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 під час підписання подання на преміювання себе за жовтень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявлявся в готуванні, внесенні особисто відомостей щодо розміру премії та підписанні подання на своє преміювання.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В подальшому ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи умисно на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за листопад 2016 року, а саме встановила собі одноособово плановий розмір премії 400 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 при прийняті рішення щодо підготовки подання та преміювання себе за листопад 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявляється у визначенні та встановленні собі особисто розміру премії у 400 відсотків.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. З цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.І ст.28 та ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій підписала подання на преміювання працівників управління освіти за листопад 2016 року, яким встановила собі плановий розмір премії 400 відсотків та внесла відомості у вказане подання.

На підставі вказаного подання розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради за № 193-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за листопад 2016 року» від 21.11.2016 року, було нараховано та виплачено премію в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 400 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 під час підписання подання на преміювання себе за листопад 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявлявся в готуванні, внесенні особисто відомостей щодо розміру премії та підписанні подання на своє преміювання.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В подальшому ОСОБА_1, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнаною про спеціальні обмеження відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 та ч.2 ст.35 «Про службу в органах місцевого самоврядування», перебуваючи у відпустці, діючи умисно на власну користь підготувала подання на преміювання працівників управління освіти за серпень 2016 року, а саме встановила собі одноособово плановий розмір премії 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 при прийняті рішення щодо підготовки подання та преміювання себе за серпень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявляється у визначенні та встановленні собі особисто розміру премії у 200 відсотків.

Відповідно до витягу з розпорядження міського голови за № 67-р «Про відпустку ОСОБА_1Ю.» від 08.07.2016 року ОСОБА_1 надано відпустку з 01.08.2016 року по 19.08.2016 року та передбачено вихід на роботу 22.08.2016 року.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак ОСОБА_1 будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст.28 та ч.2 ст.35 Закону України «ГІро запобігання корупції» та ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», перебуваючи у відпустці, діючи в умовах реального конфлікту інтересів, усвідомлюючи протиправність своїх дій підписала подання на преміювання працівників управління освіти за серпень 2016 року, яким встановила собі плановий розмір премії 200 відсотків та внесла відомості у вказане подання.

На підставі вказаного подання розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради за № 137-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за серпень 2016 року» від 18.08.2016 року, було нараховано та виплачено премію в тому числі ОСОБА_1 у розмірі 200 відсотків.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З наведеного вбачається, що у ОСОБА_1 під час підписання подання на преміювання себе за серпень 2016 року виник реальний конфлікт інтересів, що полягав у суперечності між особистим приватним інтересом та проявлявся в готуванні, внесенні особисто відомостей щодо розміру премії та підписанні подання на своє преміювання.

Відповідно до витягу з розпорядження міського голови за № 67-р «Про відпустку ОСОБА_1Ю.» від 08.07.2016 року ОСОБА_1 надано відпустку з 01.08.2016 року по 19.08.2016 року та передбачено вихід на роботу 22.08.2016 року.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172 - 7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до листа Ужгородської міської ради за № 1360/03-17 від 30.03.2017 року повідомлень про наявність конфлікту інтересів в межах Закону України «Про запобігання корупції» від ОСОБА_1 в період 2015 року та станом на 30.03.2017 року до керівництва не надходило.

Обєктивних причин про неповідомлення про конфлікт інтересів ОСОБА_1 перевіркою не встановлено.

На підставі вище викладеного, в діях ОСОБА_1 є наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 та її захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень не визнали та просили суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Пояснили суду, що подання на преміювання не може розглядатися як підстава виплати премії, оскільки такою підставою є виключно розпорядження міського голови. Рішення про виплату премії не може вважатися прийнятим одноособово , оскільки подання затверджується профільним заступником, ним також вносяться зміни до планового розміру премії.

На підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суду надані: протокол від 11.05.2017 року № 27; памятка державного службовця щодо обмежень та відповідальності за корупційні правопорушення від 31.10.2013 року; витяг з розпорядження міського голови Ужгородської міської ради №9-р «Про переведення ОСОБА_1Ю.» від 17.01.2013 року; присяга посадової особи місцевого самоврядування від 15.06.2012 р.; посадова інструкція начальника управління Ужгородської міської ради; подання на преміювання працівників управління освіти за лютий 2016 року; подання на преміювання працівників управління освіти за березень 2016 року; подання на преміювання працівників управління освіти за квітень 2016 року; подання на преміювання працівників управління освіти за травень 2016 року; подання на преміювання працівників управління освіти за липень 2016 року; подання на преміювання працівників управління освіти за серпень 2016 року; подання на преміювання працівників управління освіти за вересень 2016 року; подання на преміювання працівників управління освіти за жовтень 2016 року; подання на преміювання працівників управління освіти за листопада 2016 року; розпорядження міського голови за № 7-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за січень 2016 року; розпорядження міського голови за № 7-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за січень 2016 року» від 20.01.2016 року; розпорядження міського голови за № 27-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за лютий 2016 року» від 24.02.2016 року; розпорядження міського голови за № 43-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за березень 2016 року» від 22.03.2016 року; розпорядження міського голови за № 78-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за квітень 2016 року» від 20.04.2016 року; розпорядження міського голови за № 96-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за травень 2016 року» від 23.05.2016 року; розпорядження міського голови за № 122-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за липень 2016 року» від 21.07.2016 року; розпорядження міського голови за № 137-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за серпень 2016 року» від 18.08.2016 року; розпорядження міського голови за № 153-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за вересень 2016 року» від 19.09.2016 року; розпорядження міського голови за № 171-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за жовтень 2016 року» від 21.10.2016 року; розпорядження міського голови за № 193-р «Про преміювання працівників апарату міської ради, її відділів і управлінь за листопада 2016 року» від 22.11.2016 року;

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її представника, проаналізувавши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Приміткою до зазначеної статті передбачено, що субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Як зазначено у п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 який був направлений головам Апеляційних судів областей для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи ОСОБА_3 науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката ОСОБА_3, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи.., що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати обєктивний вираз, а також часовий взаємозвязок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на обєктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення. 3) наявність повноважень на прийняття рішення. 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на обєктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Як зазначено у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, пов'язаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів службових осіб, діяльність яких вони регулюють.

При цьому статтею 29 Закону «Про запобігання корупції» встановлені заходи зовнішнього та самостійного врегулювання конфлікту інтересів, а саме зазначено, що зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом: 1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; 2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень; 3) обмеження доступу особи до певної інформації; 4) перегляду обсягу службових повноважень особи; 5) переведення особи на іншу посаду; 6) звільнення особи.

Особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів, можуть самостійно вжити заходів щодо його врегулювання шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення / ініціювання звільнення з посади.

Позбавлення приватного інтересу має виключати будь-яку можливість його приховування.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності був наявний приватний інтерес, який полягає у щомісячному отриманні заробітної плати, до складу якої входить і виплата премії. Проте цей інтерес не мав ознак реального, а є потенційним.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтями 1, 2 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п. 2.5 Положення про преміювання та виплату надбавки, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 12.10.2016 року № 327, керівники органів за погодженням із профільними заступниками та керуючим справами виконкому готують подання про преміювання щомісячно до 20 числа і подають їх до відділу кадрової роботи, нагород та спецроботи.

Як зазначено у п. 4.3 Положення розмір надбавки працівникам міської ради і виконавчих органів ради визначає міський голова, залежно від їх особистого вкладу в загальні результати роботи.

Розмір премії та надбавки за високі досягнення у праці та виконання особливо важливої роботи в органах місцевого самоврядування заступникам керівника самостійних управлінь та їх працівникам визначає керівник управління залежно від особистого вкладу в результати роботи кожного працівника.

З огляду на викладене приходжу до висновку, що оскільки ОСОБА_1 дійсно готувала подання про преміювання протягом 2016 року щодо себе та інших працівників Управління освіти Ужгородської міської ради, проте таке подання обовязково проходило погодження із профільними заступниками та керуючим справами виконкому і подавалися до відділу кадрової роботи, нагород та спец роботи, тобто рішення приймалося фактично ОСОБА_1 не одноособово та мало ознаки пропозиції про призначення премії, а не остаточно прийнятого рішення, оскільки ці інші особи мали повноваження частково або повністю зменшити виплату премії будь якій особі, яка була зазначена у поданні. ОСОБА_2 чого подання проходило процедуру затвердження безпосередньо міським головою Ужгородської міської ради, який також мав повноваження на зменшення виплати премії або відмови у її виплаті взагалі. Тобто ОСОБА_1 фактично самостійно не приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів, та не мала на то відповідних повноважень, що виключає відповідальність за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Сам факт підписання ОСОБА_1, як начальником управління освіти Ужгородської міської ради подання на преміювання працівників, серед яких була і вона, протягом 2016 року, не може свідчити про вчинення нею дій, спрямованих на прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, як про це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки прийняття остаточного рішення про нарахування і виплату премії не відносить до її компетенції, проходить процедуру погодження та затвердження, зазначене рішення не приймалося нею самостійно. В даному випадку було реалізовано право начальника управління освіти Ужгородської міської ради на встановлені законами та Конституцією України гарантії щодо оплати праці, а відтак суперечностей в даному випадку у її особистих та службових інтересах не вбачається. При цьому слід зазначити, що чинним законодавством інший порядок розгляду питання щодо преміювання посадових осіб апарату міської ради та його виконавчих органів не встановлений.

Таким чином, на думку суду, формальне не повідомлення міському голові Ужгородської міської ради про конфлікт інтересів, наявність якого заздалегідь не могла бути невідома міському голові Ужгородської міської ради, який є його безпосереднім керівником, не складає складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 -7 КУпАП, та є підставою для закриття провадження у цій справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 172-7, 245, 252, 247, 252, 279, 280, 284, 287-291 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності гр. України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, - закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4