Справа № 631/546/17
Провадження № 3/626/854/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.10.2017 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Константинов Д.С., в присутності секретаря Краєвої А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора Бобрицького В.А, адвоката ОСОБА_1, матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки у Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, секретара-депутата Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області,

за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУаАП,-

В С Т А Н О В И В :

Старшим оперуповноваженим Управління захисту економіки у Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_3 складено протоколи № 188 та №189 від 25.07.2017 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених ч. 1,2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколів №188, №189 ОСОБА_2, перебуваючи на посаді депутата Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області згідно з рішенням Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 1 сесії VII скликання від 17.11.2015 року Просянської сільської виборчої комісії, будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування, тобто, згідно підпункту до п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом, на якого поширюється дія Закону України « Про запобігання корупції», порушивши вимоги ст. 28 Закону України « Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а саме 27.01.2017 року під час проведення 10 сесії 7 скликання Просянської сільської ради під час голосування на сесії відносно створення комісії для обстеження зелених насаджень дерев-тополь, що ростуть по проспекту Московському в с. Просяне, де головою комісії призначено її сина ОСОБА_4, та проголосувала за дане рішення, тобто вчинила дії, передбачені ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор Бобрицький В.А. в судовому засіданні підтримав позицію, викладену в протоколах про адміністративні правопорушення, вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, яка не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час голосування на сесії Просянської сільської ради за призначення її сина ОСОБА_4 головою комісії для обстеження зелених насаджень дерев-тополь, що ростуть по проспекту Московському в с. Просяне, та проголосувала за його призначення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її адвокат просили суд закрити справу про адміністративне правопорушення в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, з тих підстав, що в її діях немає корисливого або особистого інтересу, її голосування за призначення її сина головою комісії з обстеження зелених насаджень дерев-тополь, що ростуть по проспекту Московському в с. Просяне ніяким чином не вплинуло на об'єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення нею дій під час виконання своїх повноважень.

Суд, вислухавши прокурора, ОСОБА_2, її адвоката, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на посаді депутата Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, є посадовою особою органів місцевого самоврядування, тому згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції»

В судовому засіданні не спростовано, що ОСОБА_2 27.01.2017 року під час проведення 10 сесії 7 скликання Просянської сільської ради проголосувала за рішення щодо створення комісії для обстеження зелених насаджень дерев-тополь, що ростуть по проспекту Московському в с. Просяне, і обрання головою комісії її сина ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об'єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Зі змісту статті 245 КУпАП слідує, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Адміністративна відповідальність передбачена за ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП - за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів і вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Під реальним конфліктом інтересів відповідно до ст. 172-7 КУпАП слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Приймаючи рішення у справі суд враховує також наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 28 Закону «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані, зокрема, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону та примітки до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (ст. 1 Закону).

Виходячи з викладеного, можливо констатувати, що в розумінні ст.172-7 КУпАП порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів може полягати:

- у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч.1 ст. 172-7 КУпАП);

- у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч.2 ст. 172-7 КУпАП).

Тобто для підтвердження факту реального конфлікту інтересів слід безпосередньо встановити, що, по-перше приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішення чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів і кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних факторів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко

сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовим чи

представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність

знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3)наявність повноважень на прийняття рішення;

4)наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікту інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

Аналіз чинного антикорупційного законодавства України дає підстави для висновку про те, що для терміну реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів, таких як: приватний інтерес; службове повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Як визначено ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

В той же час, у протоколах про адміністративні правопорушення №188,189 від 25.07.2017 року відносно ОСОБА_2 за ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП не зазначено та не конкретизовано, в чому саме полягає реальний конфлікт інтересів, як саме він вплинув на об'єктивність або неупередженість прийняття ОСОБА_2 рішень, а також на вчинення чи не вчинення нею дій під час виконання своїх повноважень. Не надано таких доказів і прокурором в судовому засіданні.

Тобто в даному випадку матеріали справи не містять належних і переконливих доказів того, що ОСОБА_2 прямо чи опосередковано, тим чи іншим шляхом вчиняла дії на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів близьких їй осіб. Жодних доказів на підтвердження того, що обрання її сина головою комісії для обстеження зелених насаджень дерев-тополь, що ростуть по проспекту Московському в с. Просяне будь-яким чином вплинуло на об'єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення нею дій під час виконання своїх повноважень, суду не надано.

Судом встанровлено, що посада голови комісії не оплачуеться, тобто взагалі відсутній корисний мотив діяння.

На думку суду сам по собі факт голосування ОСОБА_2 за обрання її сина головою комісії для обстеження зелених насаджень дерев-тополь, що ростуть по проспекту Московському в с. Просяне не може переконливо свідчити про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Такий підхід до вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є суто формальним, і, на переконання суду, є невиправданим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Оскільки складом правопорушення є об'єктивні та суб'єктивні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, суд вважає, що в даному випадку в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відсутній.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП слід закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через Красноградський районний суд Харківської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя