Справа № 344/7876/17
Провадження № 33/779/447/2017
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Кукурудз Б.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1,

жителя АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 ( десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у сумі 320 грн. 00 коп.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_3 19.06.2017 року о 04 год. 05 хв. в с. Черніїв на перехресті вулиць Надвірнянська - Січових Стрільців, Тисменицького району Івано - Франківської області, керував транспортним засобом марки «FAW» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 вважає, постанову судді Тисменицького районного суду від 19.09.2017 року незаконною, необгрунтованою та невмотивованою, винесеною без всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин події. Зазначає, що в матеріалах справи не міститься жодного підтвердження, що ОСОБА_3 після його незгоди з результатами огляду та даними спеціального засобу «Drager» було запропоновано пройти повторно огляд в закладах охорони здоров'я, при цьому в поясненнях свідків не розписана процедура відмови ОСОБА_3 від проходження такого огляду. Просить скасувати постанову судді Тисменицького районного суду Івано - Франківської області від 19.09.2017 року, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2 на апеляційний розгляд апеляційної скарги не з'явилися, з невідомих для суду причин, хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Окрім цього, згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з'ясувати, чи було вчинено адмінправопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З постанови судді від 19 вересня 2017 року відносно ОСОБА_3 вбачається, що вона винесена з дотриманням вимог вказаної статті, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого правопорушення.

Фактичні обставини справи, встановлені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме керування транспортним засобом ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки визнаючи ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1КУпАП, суддя належним чином обґрунтував, на підставі яких доказів він прийшов до такого висновку.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи суддею були детально дослідженні протокол про адмінправопорушення серії БР № 218271 від 19.06.2017 року (а.с.2), з якого вбачається, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тест № 1549 від 19.06.2017 року з результатом аналізу 0,97 % проміле (а.с.1), акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.4,5).

Доводи захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення та огляд на стан сп'яніння є недопустимими доказами, так як працівниками поліції було порушено вимоги інструкції, вважаю безпідставними та необґрунтованими. Так як, вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 218271 від 19 червня 2017 року (а.с.2), ОСОБА_3 не вказав до нього жодних зауважень, та власноручно підписав його та акт на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Драгер Alcotest 6820 ».

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, та спростовуються встановленими та перевіреними фактичними обставинами справи.

Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не виявлено, а тому підстав для скасування постанови від 19 вересня 2017 року щодо ОСОБА_3 немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2017 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Б.І. Кукурудз