АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1449/2017 Постанова винесена суддею Кириленко Т.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада

2016 року провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене

ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_4 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 20 вересня 2016 року о 08 год. 05 хв., на пр. Перемоги, 102 в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався ліворуч, тобто порушив п. 13.1 ПДР України, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя місцевого суду дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 порушення вимог п. 13.1 ПДР України і, відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 124 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги рішення судом постановлено без всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин ДТП, між тим сукупність доказів у справі доводить вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, як зазначає апелянт, судом надано оцінку лише поясненням ОСОБА_4, не враховано його пояснень та фактично не досліджено характеру механічних пошкоджень, що зазнали транспортні засоби, бо у разі здійснення ним наїзду на автомобіль «Hyundai», з огляду на те, що при здійсненні маневру під час руху на вантажному автомобілі водію необхідно збільшити радіус повороту, пошкодження автомобіля були б інші, а саме були б пошкоджені двері з водійської сторони автомобіля «Hyundai».

Крім того, як вважає апелянт, суд без проведення автотехнічної експертизи встановив причинно-наслідковий зв'язок між діями учасників дорожньо-транспортного руху і настанням ДТП, не дивлячись на різну позицію водіїв щодо обставин ДТП.

Одночасно апелянт порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтував тим, що рішення в справі про адміністративне правопорушення було постановлено без його участі, зі змістом постанови він ознайомився лише 12 травня 2017 року під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у зв'язку з ДТП, що відбулася 20 вересня 2016 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду ОСОБА_2 пропущено з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_4, будучи належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294, ч. 2 ст. 268 КУпАП не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додатково надані докази, допитавши експерта ОСОБА_5, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Як убачається із матеріалів справи, ці вимоги закону суддею місцевого суду не були дотримані.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_4 20 вересня 2016 року о 08 год. 05 хв., на пр. Перемоги, 102 в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався ліворуч, тобто порушив п. 13.1 ПДР України, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Розглянувши справу відносно ОСОБА_4 і дійшовши висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя в постанові на обґрунтування свого висновку виклав пояснення ОСОБА_4 щодо обставин ДТП, формально послався на схему ДТП, фотознімки автомобілів та матеріали справи про адміністративне правопорушення, проте не дав належної оцінки усім доказам у їх сукупності, не дивлячись на те, що другий учасник ДТП - водій ОСОБА_2 безпосередньо на місці пригоди надав пояснення щодо її механізму, які повністю узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, та не суперечать схемі ДТП, в якій, з огляду на організацію дорожнього руху на ділянці дороги, де відбулося зіткнення, серед іншого, відображена лише одна полоса для руху того напрямку, в якому рухалися учасники ДТП.

Зокрема, водій ОСОБА_2 у письмових поясненнях, які він підтримав і в суді апеляційної інстанції, стверджував, що 20 вересня 2017 року о 08 год. 30 хв., керуючи автомобілем «КАМАЗ», їхав у своїй смузі руху, не перестроювався та не змінював напрямок руху, відчув удар у задню праву частину свого автомобіля, а саме під задні колеса в'їхав автомобіль «Hyundai», водій якого не витримав дистанцію, виїхавши на смугу руху, по якій він рухався.

До того ж, перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неповноти і необ'єктивності судового розгляду в суді першої інстанції, за клопотанням апелянта в апеляційному суді був досліджений висновок № 039-17 від 21 липня 2017 року ДП «Центру Експертних Досліджень», складений за результатами дослідження обставин цієї ДТП, з якого слідує, що в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 13.1 ПДР в частині дотримання безпечного бічного інтервалу і ці невідповідності з технічної точки зору перебували в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, водночас в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_2. не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР і його дії з технічної точки зору не знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 65-68).

Крім того, експерт ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підтримав висновок проведеного ним дослідження та додатково пояснив, що виходячи із локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів, які наявні в передній і боковій частині автомобіля «Hyundai» та задній правій частині автомобіля «КАМАЗ», з огляду на місце зіткнення, яке відображено на схемі місця ДТП та зафіксовано біля правих задніх коліс автомобіля «КАМАЗ», поперечне переміщення автомобіля «КАМАЗ» праворуч, тобто в напрямку руху автомобіля «Hyundai», є неможливим, у зв'язку з чим пояснення водія автомобіля «Hyundai» в частині того, що зліва від нього рухався автомобіль «КАМАЗ», який його обганяв (випереджав) та вдарив його транспортний засіб, є технічно неспроможними. В даній дорожній ситуації з технічної точки зору, як вважає експерт, саме порушення водієм автомобіля «Hyundai» ОСОБА_4 п. 13.1 ПДР України призвело до наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів.

З урахуванням того, що дослідження обставин та механізму ДТП проведено компетентним експертом за відповідним фахом, на підставі сукупності всіх фактичних обставин, які надають можливість їх оцінки з технічної точки зору, висновок експертного дослідження ДП «Центру Експертних Досліджень» № 039-17 від 21 липня 2017 року, як такий, що узгоджується з даними, зафіксованими у схемі ДТП, зокрема, й щодо локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів, приймається апеляційної судом як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, вважаю, що суддя місцевого суду допустив неповноту та однобічність з'ясування обставин ДТП, а тому його висновки у постанові не відповідають фактичним обставинам справи, отже судове рішення, як незаконне і необґрунтоване, підлягає скасуванню.

В той же час доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про наявність в діях ОСОБА_4 порушення вимог п. 13.1 ПДР і, відповідно, складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, винуватість ОСОБА_4 в тому, що він 20 вересня 2016 року о 08 год. 15 хв., на пр. Перемоги, 102 в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Hyundai», д.н.зНОМЕР_6, в порушення вимог п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечного інтервалу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «КАМАЗ», дн.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_2, який рухався ліворуч, в результаті чого були пошкоджені транспортні засоби, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_2 щодо механізму даної ДТП, відомостями, зафіксованими у схемі ДТП, у тому числі й щодо розташування транспортних засобів після зіткнення та локалізації їх механічних пошкоджень, висновком експертного дослідження, тобто доказами, які в сукупності та взаємозв'язку між собою дають підстави відкинути пояснення ОСОБА_4 в частині іншого механізму цієї ДТП.

З огляду на те, що подія правопорушення відбулася 20 вересня 2016 року, а відповідно до ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, і лише при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення, провадження в справі відносно ОСОБА_4 підлягає закриттю згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова судді місцевого суду - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року, якою закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі стосовно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П.Павленко