Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Демочко Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі судді судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, при секретарі Меркуловій Я.О., Папакіній К.Ю., Меляник К.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_4, діючого в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 10.11.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_2 14.10.2017 року, о 22.20год. в с. Урзуф АЗС «Урзуф», керував автомобілем ЗАЗ 968 номерний знак Г0 673 ЗП з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 10.11.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

Не погодившись з судовим рішенням, захисник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останнє та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.280 КУпАП розглянув справу без допиту свідків з приводу обставин, за яких складався протокол, незважаючи на те, що ОСОБА_2 свою провину не визнав, не проаналізував досліджені докази та не надав їм належної юридичної оцінки.

Зауважує, що з матеріалів провадження факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом не вбачається, а вбачається лише його знаходження біля транспортного засобу.

Окрім того, працівники поліції не здійснювали відеозапис керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а підійшли до нього і звинуватили у тому, що він вживав алкогольні напої, посилаючись на запах алкоголю з ротової порожнини, але на думку апелянта, це не є беззаперечним доказом того, що особа перебуває у стані алкогольного спяніння та вміст алкоголю перевищує 0,2 проміле.

Також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням, оскільки за змістом ст.266 КУпАП медичний огляд водія можливий лише після його огляду на місці зупинки автомобіля або відмови від нього з посиланням на запропонований технічний засіб. За огляд водія на місці нічого в протоколі не вказано.

Зазначає, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння з застосуванням приладу «Drager Alkotest», але цей пристрій був відсутній на той час у працівників поліції, оскільки у протоколі не зазначені його реквізити, і вони помилково зазначили у протоколі, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду.

Зауважує, що статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачений вичерпний перелік випадків, коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 не здійснювалась поліцейськими, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також вважає, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_2 на захист, оскільки він був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, знайомитися з матеріалами справи. Повідомлення про розгляд справи останній отримав лише за 2 дні до розгляду справи та не встиг укласти договір з адвокатом.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, допитавши свідків, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В розясненнях, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Однак, даних вимог закону суд при розгляді справи щодо ОСОБА_2 не дотримувався.

З постанови районного суду від 10.11.2017 року вбачається, що суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч.1 КпАП України.

В обґрунтування свого висновку суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 015420 (а/п 2), письмові пояснення свідків ОСОБА_5 (а/п 3) та ОСОБА_6 (а/п 4).

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як у суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 не визнав свою вину, пояснюючи, що він не керував 14.10.2017 року о 22.30год. автомобілем ЗАЗ 968 державний реєстраційний номер Г0 673 ЗП у стані алкогольного спяніння, його автомобіль працівники поліції не зупиняли, а підійшли до нього, коли він знаходився біля автомобіля з вимкненим двигуном на автозаправці, працівники поліції у присутності двох свідків не пропонували йому пройти тест на стан алкогольного спяніння, та у присутності цих свідків не був складений протокол щодо нього.

Поліцейський ОСОБА_7, допитаний як свідок наполягав, що підійшов до водія ОСОБА_2 для перевірки, відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», водій вийшов із-за керма автомобіля, почувши від нього запах алкоголю, він запропонував ОСОБА_2 у присутності двох свідки пройти огляд на стан спяніння, але ОСОБА_2 визнав, що вживав алкоголь та відмовився від огляду у присутності свідків.

Натомість, допитані в ході апеляційного розгляду свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що підписали вже складений протокол на вимогу працівника поліції, при цьому в їх присутності працівник поліції не пропонував водію ОСОБА_2 пройти медичний огляд для визначення стану спяніння на місці або проїхати до медичного закладу.

З оглянутого в ході апеляційного розгляді відеозапису з місця події не вбачається, що поліцейський пропонував ОСОБА_2 у присутності свідків пройти огляд на стан спяніння.

За змістом правових норм, передбачених п.п.1.10, 2.5 Правил дорожнього руху України, ч.1 ст.130 КУпАП, до адміністративної відповідальності, зокрема, може бути притягнута особа яка керує транспортним засобом та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та розяснень, що містяться в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а саме згідно п.4, 6, 8 вказаного порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Пунктом 6 11 Розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09.11.2015 року, також передбачено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_2 14.10.2017 року в с. Урзуф керував автомобілем ЗАЗ 968 номерний знак Г0 673 ЗП, на АЗС «Урзуф» до нього підійшов працівник поліції та виявивши у нього явні ознаки алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота), запропонував пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, однак свідки при цьому не були присутні, що вбачається з показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Враховуючи, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу, проведено у відсутності двох свідків та протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським у відсутність двох свідків, тому він вважається недійсним, оскільки проведений з порушенням вимог статі 266 КУпАП, Інструкції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/7350 від 09.11.2015 року та Порядку, затвердженого ПКМУ № 1103 від 17.12.2008р.

За таких обставин, суд не приймає викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, як доказ вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Враховуючи вищевикладені обставини, постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Що стосується апеляційних вимог щодо порушення права на захист, то вони не є слушними, оскільки ОСОБА_2 не обмежений у конституційних правах, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, останньому під розпис розяснювалися ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, при судовому розгляді як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 були розясненні процесуальні права, усних клопотань від останнього про надання йому адвоката за призначенням не надходило, а матеріали справи не містять заяв або клопотань з цього приводу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4, діючого в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, задовольнити.

Постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 10.11.2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, скасувати.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_2 за статтею 130 ч.1 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: