Номер провадження: 33/785/1514/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Грідіна Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3, на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.09.2017 року відносно ОСОБА_4,-

встановила:

В протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, № 292 від 27.07.2017 року ОСОБА_4 інкримінувалося вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, а саме, що останній згідно з наказом ректора Одеського національного морського університету №173 вк/0 від 31.08.2015 року, працюючи на посаді проректора з наукової роботи морського університету, під час заповнення щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік в п.3 «Обєкти нерухомості» щорічної декларації не надав відомості про належне йому на праві власності машино-місце №413 площею 13,4 кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Ак. Сахарова, 22, загальна вартість якого, відповідно до наданого договору про інвестування будівництва №17/11-413 від 17.11.2009 року, складає 50 350 грн., право власності на яке зареєстровано 11.04.2011 року відповідно до інформаційної довідки з ДРРПНР.

Окрім іншого, ОСОБА_4, під час заповнення декларації в п.11 «Доходи, у тому числі подарунки», не були подані відомості про отримання ним доходів в якості заробітної плати за 2016 рік, що в загальній сумі становить 244 482, 62 грн.

Постановою суду першої інстанції провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.4 ст.172-6 КУпАП, закрито на підставі положення ч. 1 п. 1 ст.247 КУпАП, у з вязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

20.09.2017 року прокурор Одеської місцевої №4 ОСОБА_3, звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст.172 -6 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, у звязку з малозначністю діяння.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (пп. 2 п. 5 розділу XII Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником.

Таким чином, прокурор, як субєкт оскарження постанови суду першої інстанції, був виключений із зазначеної норми закону (Закон України №1697-УП від 14.10.2014 року).

Наведений в ч. 2 ст. 294 КУпАП перелік осіб, яким надано право на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Позбавлення законодавством прокурора права на оскарження постанови судді одночасно підтверджується змістом ч. 2 ст. 295 КУпАП, яка, до внесення зазначених змін, встановлювала обов'язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обовязку не містить.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП (зі змінами, внесеними Законом України №1697-УІІ від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України « Про прокуратуру» ( в редакції цього ж Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року), згідно з якими однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях, згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Оскаржуваною постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.09.2017 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_4, закрито у звязку з відсутністю в його діях складу події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

За таких підстав, з урахуванням положень зазначених норм закону, прокурор, в даному випадку, не наділений функцією нагляду і, відповідно, не має повноважень на оскарження судового рішення.

Щодо посилань прокурора на положення ч. 5 ст. 7 ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи із принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції є нормами прямої дії, та практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи ( рішення «Щокін проти України»)

З урахуванням вищевикладеного, вимоги прокурора про розгляд апеляційної скарги, в якій фактично ставиться питання про погіршення становища особи, не відповідають вищенаведеним нормам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

За таких обставин прихожу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокурату №4 ОСОБА_3, на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.09.2017 року, якою провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.172-6 КУпАП, закрито у з вязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, - повернути прокурору Одеської місцевої прокурату №4 ОСОБА_3

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_2

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2