АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №658/1988/17 Головуючий в І інстанції: Терещенко О.Є.
Провадження №33/791/472/17 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області ОСОБА_1, за участі представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 липня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 16 квітня 2017 о 20:44 год., керував т/з марки «ВАЗ 2103» д/н «АН 1835 СЕ» по вул.Мелітопольській в м. Каховка Херсонської області, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 «ОСОБА_3 дорожнього руху» (далі ОСОБА_3), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме суд першої інстанції належним чином не повідомив його про розгляд справи, а тому він був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Крім того апелянт зазначає, що працівником поліції було порушено п.п.3,4,5 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), а саме: працівник поліції не повідомив йому назву технічного засобу для виявлення алкоголю, не проінформував його про порядок застосування технічного засобу та на його вимогу не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. У звязку з зазначеним він відмовився від проходження тесту для визначення стану спяніння шляхом застосування технічних засобів і запропонував працівнику поліції поїхати до медичного закладу для встановлення наявності чи відсутності у нього стану спяніння. Проте пропозиція проходження медичного огляду у лікарні працівником поліції була проігнорована.

Також апелянт зазначає, що зазначені в протоколі свідки не були присутні під час його спілкування з працівником поліції. Після спілкування з поліцейським, в порушення норм закону, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, водійські права та документи на автомобіль у нього не вилучалися.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) ОСОБА_3, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ОСОБА_3 водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №047979 від 16 квітня 2017 року ОСОБА_2 16 квітня 2017 о 20:44 год. керував транспортним засобом марки «ВАЗ - 2103» д/н «АН 1835 СЕ» по вул.Мелітопольській в м. Каховка Херсонської області, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ОСОБА_3 (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються наданими в суді першої інстанції поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився.

Також, допитаний в суді першої інстанції працівник поліції ОСОБА_6 пояснив, що 16 квітня 2017 року надійшла інформація, що в напрямку Каховської поліції по вулиці Мелітопольській рухається автомобіль ВАЗ-2103, синього кольору з донецькими номерами, водій перебуває в стані алкогольного спяніння. Водій даного авто зупинився біля відділу поліції, підійшовши до нього інспектор відрекомендувався, попросив надати документи. Документів на керування транспортним засобом водієм ОСОБА_2 не було надано. Інспектор відчув запах алкоголю з порожнини роту правопорушника, на що запропонував йому пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану спяніння. В порушення п. 2.5 ОСОБА_3 ОСОБА_7 відмовився від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану спяніння в присутності двох свідків.

За порушення ОСОБА_2 ч.1 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред'явила їх для перевірки) працівником поліції складено відповідну постанову серії АР №214596 від 16 квітня 2017 року (а.с.3).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Посилання апелянта на порушення працівником поліції п.п.3,4,5 Інструкції щодо порядку застосування технічного засобу під час виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння не заслуговують на увагу, оскільки зазначенні ним факти не узгоджуються з поясненнями свідків, наданими під час розгляду справи. Такі доводи апелянта є непереконливими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на їх підтвердження. Зокрема, під час складання протоколу про адміністративне порушення ОСОБА_2 не мотивував свою відмову від проходження тесту саме за порушення працівником поліції порядку застосування технічного засобу під час виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Також в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що працівники поліції відмовили апелянту проїхати до медичного закладу для виявлення алкогольного спяніння.

Доводи апелянта про те, що в порушення норм чинного законодавства його не було відсторонено від керування транспортним засобом та водійські права і документи на автомобіль у нього не вилучались, є безпідставними, та не свідчать про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, під час складання протоколу, ОСОБА_2 водійські права та документи на автомобіль працівнику поліції не надавались, про що останнім було складено відповідну постанову (а.с.3).

Не можуть бути підставами для зміни чи скасування постанови судді і посилання апелянта на розгляд справи судом першої інстанції у його відсутності та порушення у зв'язку з цим його права на надання пояснень по суті правопорушення та заявлення клопотань, оскільки зазначені права ним в повній мірі реалізовані в суді апеляційної інстанції, проте будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не надано.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко