АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1098/17 Головуючий у І-й інстанції - Дяченко І.В.
Справа № 199/3074/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 22 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, громадянина України, проживаючого за адресою: м. Дніпро, Набережна Перемоги, 118/73,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 28.04.2017 року о 02:10 год. водій ОСОБА_2 в м. Дніпро по вул. Донецьке Шосе, біля буд №1-К, керував автомобілем Фольксваген, д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, повторно протягом року. Огляд на стан спяніння зі згоди водія в законному порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат: тест №264, показання 0,65 % проміле, чим порушив п.2.9(а) ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 04.10.2017 року, подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та справу закрити у звязку з відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення. Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_2, заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, зазначає, що з 17 травня 2017 року по 31 травня 2017 року знаходився у відрядженні. Про оскаржувану постанову дізнався 21 вересня 2017 року від працівників поліції. Копію зазначеної постанови не отримував.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова судді першої інстанції винесена з грубим порушенням норм діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, з описками зазначено, що він вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, однак, а ні до протоколу, а ні матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів того, що він раніше вчиняв та притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення. Вказує на те, що по справі не зібрано жодних доказів, щодо існування обставин, викладених у протоколі.

В судове засідання апеляційного суду, ОСОБА_2, двічі не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, поважних причин своєї відсутності суду не надав, а тому у відповідності до ч.6 ст. 294 КУпАП, вважаю можливим розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2 яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та те, що останній згідно копії наказу № 15 з 17 травня 2017 року по 31 травня 2017 року перебував у відрядженні (а.с. 20), з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції , вважаю, були виконані.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення на підставі яких суд зробив висновок про перебування останнього за кермом у стані алкогольного спяніння, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 103650 від 28 квітня 2017 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, і де викладено обставини при яких скоєно дане адміністративне правопорушення, вказано, що саме порушено водієм, а це п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, та визначена правова кваліфікація дій; рапортом інспектора поліції, в якому викладені фактичні обставини скоєного ОСОБА_2, правопорушення; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного у звязку з виявленими ознаками у водія ОСОБА_2, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя та показами алкотестеру «Драгер», результат якого показав, що у водія ОСОБА_2 0,65 % проміле. Акт огляду на стан алкогольного спяніння складався у присутності свідків, про що свідчать їх особисті підписи. Окрім того, в даному акті наявний особистий підпис ОСОБА_2 про те, що з результатами огляду - 0,65 % проміле він згоден. Його підпис також наявний і на квитанції показів алкотестеру «Драгер».

Крім того, як вбачається з рапорту інспектора поліції, ОСОБА_2 був відсторонений від керування транспортним засобом.

За письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно яких та за участі останніх, водій ОСОБА_2 пройшов перевірку для визначення стану спяніння за допомогою приладу «Драгер» результат якого 0,65 % проміле.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в протоколі, акті огляду на стан спяніння та в письмових поясненнях свідків, не вбачається. Зазначені свідки засвідчили перебування особи, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, і це підтверджено як актом огляду так і відповідною квитанцією тестування, що є обєктивною стороною вчиненого ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Окрім того, також беру до уваги, що за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2, фактично оскаржує тільки кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто в скарзі є зауваження на те, що у суду першої інстанції не було доказів такої кваліфікації, посилаючись, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього маються на його думку виправлення, на які суд не звернув уваги, і відсутні дані про накладення на нього раніше стягнення та суд не аргументував і не мотивував правову кваліфікацію за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, з наведено слідує, що ОСОБА_2 фактично не заперечує обставин скоєння ним адміністративного правопорушення, а тільки його правову кваліфікацію, а саме повторність скоєння правопорушення.

Перевіряючи ретельно вказані в апеляції доводи з цього приводу, було встановлено, що на ОСОБА_2 дійсно раніше накладено адміністративне стягнення за перебування за кермом в стані алкогольного спяніння, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке мало місце 11 лютого 2017 року, і що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2017року (№201/3876/17-п), згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено відповідне стягнення.

Щодо посилання в скарзі ОСОБА_2 на описки в протоколі про адміністративне правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження, оскільки очевидних креслень або виправлень, які б ставили під сумнів висновки суду чи їх суперечливість і невідповідність фактичним обставинам стосовно правової кваліфікації дій останнього за ч.2 ст. 130 КУпАП, не вбачається.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що хоча і має місце відсутність в оскаржуваній постанові судді посилання на вказану вище постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2017 року, то в будь-якому разі дана обставина не вплинула на законність і правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_2 по даній справі, так як у даному випадку повторне вчинення такого ж порушення тягне за собою відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції, не вийшов за межі предявленого обвинувачення та фактичних обставин викладених в протоколі, оскільки матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного спяніння, вчинене повторно протягом року.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні та стороною не надано.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 22 травня 2017 року - задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 22 травня 2017 року відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Кононенко

Згідно оригіналу:

Суддя: О.М. Кононенко