АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/971/17 Головуючий у І-й інстанції - Мельниченко С.П. Справа № 199/5322/17 Головуючий у ІІ інстанції - Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1

провадження за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу правопорушення,

за участю:

секретаря судового засідання Старовойтова Є.В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника Болдирєва О.Б.

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_4

представників потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2017 року о 18 годині 15 хвилин в м. Дніпро на вулиці Малиновського, 78, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 завчасно не вжила заходів для зниження швидкості та скоїла зіткнення з автомобілем «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, після чого автомобіль продовжив рух та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_3. Внаслідок даної ДТП водій ОСОБА_2 та пасажири авто «Форд Фокус» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали травми, а транспортні засоби - механічні пошкодження.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції зазначив, що в судовому засіданні не встановлено події та складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в діях ОСОБА_2, оскільки з досліджених доказів не вбачається невідповідності її дій вимогам ПДР і з них неможливо поза розумним сумнівом встановити винність саме ОСОБА_2 у даному ДТП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та винести нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, потерпілий зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права. Вважає, що суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшовши формально до вивчення справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 та його представник, адвокат ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу, надали пояснення аналогічні доводам скарги та, з підстав, зазначених в скарзі просили її задовольнити, а постанову суду скасувати.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисник, адвокат Болдирєв О.Б. в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, посилались на її безпідставність і просили залишити її без задоволення, а постанову суду без змін.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та його представник, адвокат ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 і просили її задовольнити.

Вислухавши доводи та пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених норм процесуального закону, належним чином не з'ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про відсутність події та складу в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Так, закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що, аналізуючи докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні не встановлено складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП в діях ОСОБА_2, оскільки з описаних в постанові доказів, не вбачається невідповідності її дій вимогам ПДР і з наданих суду доказів неможливо поза розумним сумнівом встановити винність саме ОСОБА_2 у даному ДТП.

З вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, при цьому за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в оскаржуваній постанові не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відхилив інші.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину не визнала та пояснила, що 16.06.2017 року близько 18-15 годин, вона керувала справним т.з. «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1, рухалась по вул. Малиновського, з боку пр. Слобожанського, в напрямку Південного мосту, зі швидкістю близько 60 км/год, у крайній лівій смузі. Праворуч від неї рухалась фура, несподівано для неї перпендикулярно її руху, справа наліво відносно неї із-за фури, яка їхала праворуч від неї, виник автомобіль «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_2, який, як вона зрозуміла, виїхав з правої обочини і намагався швидко проїхати три смуги руху в її напрямку та повернути ліворуч, щоб рухатись в сторону Центрального мосту. При цьому він виїхав безпосередньо перед фурою і з'явився перед її автомобілем зненацька. Намагаючись уникнути зіткнення, вона прийняла рішення здійснити маневр та виїхала на зустрічну смугу руху, однак уникнути зіткнення не вдалось внаслідок чого вона правою частиною свого автомобіля зачепила бампер автомобіля «Тойота Корола», після чого її автомобіль продовжив рух та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Форд Фокус», який знаходився з правого краю дороги зустрічного напрямку. Уточнила свої пояснення та зауважила, що місце зіткнення було на роздільній смузі, що підтверджується фотографіями, долученими до матеріалів справи, а саме плямою розлитою рідини з її автомобіля.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, з наступних підстав.

Вина ОСОБА_2 підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_1, який у судовому засіданні пояснив, що в день та час події ДТП, він, керуючи технічно справним автомобілем «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_2, рухався по вул. Малиновського з боку пр. Слобожанського в бік ж/м Ігрень в крайній лівій смузі для руху зі швидкістю близько 10-15 км/год. Під час руху слідування йому необхідно було виконати маневр розвороту ліворуч, пропустивши зустрічні транспортні засоби, він почав виконувати маневр розвороту ліворуч. Перед початком маневру розвороту, він бачив, що позаду його в попутному напрямку у лівій смузі, рухався автомобіль «Мерседес Бенц» білого кольору. Коли він виконав маневр розвороту ліворуч, проїхавши приблизно 10-12 метрів, зі середньою швидкістю приблизно 10 км/год, сталося зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенц», після чого автомобіль «Мерседес Бенц» продовжив рух, та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Форд Фокус».

Поясненнями гр. ОСОБА_4, який, відповідно до ст. 279 КУпАП, був допущений до участі у справі в якості потерпілого та пояснив, що 16.06.2017 року, близько 18-15 годин припаркував свій автомобіль «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Малиновського, з боку ж/м Ігрень в бік пр. Слобожанського і сидів в машині. Потім побачив автомобіль «Тойота», який здійснював маневр розворот в сторону Центрального мосту та знаходячись на зустрічній смузі руху сталось зіткнення з автомобілем «Мерседес», після чого цей автомобіль продовжив рух і в'їхав в його автомобіль. Свої пояснення дані в поліції про те, що він бачив як автомобіль «Тойота» до ДТП рухався у крайній лівій смузі в напрямку Південного мосту з увімкненим лівим сигналом повороту він не підтримує, оскільки ці показання він особисто не писав і не звернув увагу на цю деталь, коли підписував пояснення. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 стверджував, що зіткнення відбулося на зустрічній, відносно автомобілів «Тойота» та Мерседес, смузі та удар був великої сили. Також пояснив, що він разом зі слідчим та понятими особисто приймав участь в огляді місця події та складанні схеми ДТП. Наполягав, що всі відомості, які були внесені до протоколу та схеми ДТП, відповідали дійсності, були ретельно перевірені та відображені, жодний учасник не висловив своїх зауважень.

Протоколом огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди від 16.06.2017 року, схемою ДТП та фотознімками, наданими учасниками справи про адміністративне правопорушення, вбачається розташування автомобілів після ДТП, пошкодження на автомобілях та ймовірне місце зіткнення на другій смузі руху в напрямку пр. Слобожанського /а.с. 4-9, 51-67/.

Оцінюючи вищевказані докази, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Встановлюючи місце зіткнення транспортних засобів «Тойота» та «Мерседес», апеляційний суд приймає до уваги об'єктивні дані, у достовірності яких не виникає сумніву, а саме протокол огляду місця ДТП, схему ДТП та фотографії місця ДТП, долучені до справи. Так, з огляду на місце знаходження інформативних слідів у вигляді частин кузова автомобілів, осип скла фар, місце розливу рідини, слідів шин автомобіля «Тойота», а також характер та локалізацію ушкоджень автомобіля «Мерседес Бенз» (права передня частина автомобіля: праве переднє крило, права передня фара, капот з правої передньої сторони та частина правої двері), а також характер та локалізацію пошкодження автомобіля «Тойота» (розбита ліва передня фара, зірваний передній бампер), а також враховуючи розташування автомобілів після зіткнення (автомобіль «Тойота» знаходиться на другій смузі руху в сторону Центрального мосту), апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що зіткнення мало місце на другій смузі руху в напрямку пр. Слобожанського, тобто на другій смузі руху зустрічній для автомобілів «Тойота» та «Мерседес».

Крім того, оцінюючи фотографії, які ОСОБА_2 долучила до заперечень на апеляційну скаргу потерпілого, як доказ того, що зіткнення відбулось на роздільній смузі, апеляційний суд зауважує, що на фотографіях зафіксована пляма розлитої рідини, яка знаходиться на асфальтному покритті відносно правого борту автомобілів, які рухають по вул. Малиновського в сторону Центрального мосту, що підтверджує висновки апеляційного суду щодо місця зіткнення транспортних засобів.

Також, вказані висновки підтверджуються потерпілим ОСОБА_4, який в судовому засіданні апеляційного суду стверджував, що автомобіль «Тойота» завершував маневр «розворот» та коли даний автомобіль перебував на зустрічній другій смузі руху, побачив як з вказаним автомобілем скоїв зіткнення автомобіль «Мерседес Бенз».

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив апеляційному суду та намалював «схему» ДТП, на якій відобразив розташування автомобілів «Тойота» та «Мерседес» відносно роздільної смуги, їх кут, згідно якої він приходить до висновку, що автомобіль «Тойота» здійснював маневр «розворот» та однозначно стверджував, що зіткнення було на зустрічній смузі.

Пояснення потерпілого ОСОБА_4 апеляційний суд оцінює як достовірний доказ, оскільки він є відносно незаінтересованою особою, оскільки його автомобіль перебував в нерухомому стані та був припаркований. Крім того, його пояснення узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, протоколом огляду місця ДТП, схемою ДТП, а також останній не підтримав свої письмові пояснення, які були написані працівниками поліції і підтвердив їх лише частково.

Пояснення ОСОБА_2 в частині невизнання своєї вини, зокрема, що вона не мала можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Тойота», під керуванням ОСОБА_1, оскільки він зненацька виїхав на її смугу руху з-за вантажного автомобіля та через який вона не бачила перешкоду у вигляді автомобіля «Тойота», апеляційний суд розцінює критично та вважає їх недостовірними і вважає їх способом захисту від притягнення до адміністративної відповідальності, адже такі пояснення спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та характеризувалися нестабільністю і змінюваністю протягом провадження у справі. Зокрема, при первинних письмових пояснень ОСОБА_2 стверджувала, що під час її руху перед зіткненням видимість та оглядовість не були обмеженні, а напрямок руху та швидкість автомобіля «Тойота» до того моменту, як вона його побачила на своїй смузі руху, вона вказати не може /а.с. 16/.

Також, про наявність ватажного автомобіля, який рухався по суміжній з ОСОБА_2 смузі не пояснював жоден учасник, які були опитані на місці ДТП, в тому числі і сама ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_9, яка є матір'ю ОСОБА_2 В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 повідомляла, що водій вантажного автомобіля зупинився після ДТП, проте про таку обставину також ніхто з учасників справи не пояснював. Враховуючи описані ОСОБА_2 габарити вантажного автомобіля, який начебто був на місці події та припаркувався на узбіччі після ДТП, учасники події, зокрема, потерпілий ОСОБА_1, потерпілий ОСОБА_4, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не могли не помітити.

Твердження ОСОБА_2 та її захисника Болдирєва О.Б., що вантажний автомобіль, про який пояснювала ОСОБА_2, зафіксований на фотографіях, долучених до справи, апеляційний суд вважає нікчемними, оскільки, як пояснювали дані учасники справи та як об'єктивно вбачається з самих фотографій, вони зроблені через деякий час після зіткнення автомобілів з метою фіксації наслідків події, тому на фото зафіксовані автомобілі, які проїжджали пізніше моменту ДТП. На вказаних знімках також не вбачається жодного вантажного автомобіля, який був би припаркований на узбіччі біля місця ДТП.

Даючи оцінку поясненням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, апеляційний суд не може вважати їх достовірними доказами, виходячи з того, що свідок ОСОБА_10 є близьким родичем ОСОБА_2, а саме її матір'ю і є відносно заінтересованою особою, а свідок ОСОБА_11 не був встановлений та опитаний безпосередньо на місці ДТП, був залучений до участі у справі на стадії судового розгляду в суді першої інстанції і надав пояснення, які не узгоджуються з поясненнями інших учасників справи, зокрема, щодо наявності вантажного автомобіля та траєкторії руху автомобіля «Тойота».

Доводам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо змови представників потерпілих про вплив на потерпілого ОСОБА_4 з метою надання ним неправдивих пояснень щодо місця зіткнення автомобілів, які за твердженням ОСОБА_2 зафіксовані нею прихованою камерою і відеозапис долучений до її заперечень, апеляційний суд не надає значення, оскільки як пояснила сама ОСОБА_2 відеозапис зроблений після судового засідання, в якому допитувався потерпілий ОСОБА_4 і в подальшому він повторно не допитувався, тому такі висновки ОСОБА_2 є нікчемними, а також такий відеозапис не може бути доказом у справі відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення

положення частини третьої статті 62 Конституції України

Вирішуючи питання про достатність доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, щоб встановити фактичні обставини справи, які є істотними для даного виду правопорушення, дати їм оцінку з точки зору їх системності та взаємозв'язку і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Твердження ОСОБА_2, що матеріали справи зібрані з порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки порушень вказаної інструкції при оформленні матеріалів, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або які б впливали на їх достовірність, в ході апеляційного перегляду не встановлено.

Відповідно до п. 10.1. ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 12.3. ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено будь-яких об'єктивних причин, через які водій ОСОБА_2 не могла б виявити перешкоду у виді автомобіля «Тойота», здійснила маневр з метою об'їзду такої перешкоди, який в даній дорожній обстановці не був безпечним, що і знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортною пригодою.

Дії водія ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а саме п.10.1, 12.3 ПДР України.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_1 щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Разом з тим, як встановлено в апеляційному суді, подія мала місце 16 червня 2017 року, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП закінчились на момент розгляду даної справи в апеляційному суді.

За таких обставин, зважаючи на необґрунтованість викладеного у постанові суду першої інстанції висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в діях ОСОБА_2, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з винесенням нової про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2017 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун