АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляційну скаргу представника правопорушника ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень у дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень у дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 02 грудня 2016 року о 01:05 год. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки "ВАЗ" н.з. НОМЕР_1 в м. Павлограді по вул. Полтавська з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота). У присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, представник правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду винесена незаконно, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судовий розгляд проведено неповно, однобічно та у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Стверджує, що ОСОБА_2 не знаходився в стані алкогольного сп'яніння та не усвідомлював дій оточуючих, оскільки не розумів українську ( в тому числі і російську) мову. Тим більш, свідки підтвердили тільки відмову від проведення огляду на стан сп'яніння, а не знаходження у зазначеному стані.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. Він підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 02.12.2016 року, поясненнями ОСОБА_2, в якому він зазначає, що відмовляється їхати до лікарні, поясненнями свідків, які зазначили, що водієві було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, однак останній відмовився.

Отже, матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_2, у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, особою яка керує транспортним засобом.

Крім того, перевіркою матеріалів справи встановлено, що доказів будь-якого впливу на ОСОБА_2, в ній не міститься, заяв про здійснення на нього психологічного впливу від ОСОБА_2не надходило, пояснення стосовно обставин справи надавалися ним добровільно. Також суд не вважає належними посилання представника ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_2 не володіє ані державною, ані російською мовою, оскільки ОСОБА_2 є громадянином України, тривалий час проживає на її території, а пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення надані ним власноруч.

Отже, вказані обставини і докази в їх сукупності є належними і допустимими та узгоджуються з положеннями ст. 266 КУпАП, підтверджують винність ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що в апеляційного суду не викликає сумніву.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст.252 КУпАП. Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника правопорушника ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень у дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: Г.П. Слоквенко