АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6441/17 Номер провадження 33/786/1055/17Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

за участі:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, спеціаліст по безпеці у філії Полтавського ГРУ ПАТ КБ „Приватбанк, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відмовлено в задоволенні клопотання трудового колективу про передачу матеріалів відносно ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу Філії „Полтавське ГРУ ПАТ КБ „ПриватБанк.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 09.10.2017 року, о 02.21 год., керував автомобілем НОМЕР_1, в м.Полтава по вул.Європейська, 57, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не оспорюючи фактичних обставин справи, просить постанову скасувати та застосувати відносно нього положення ст.21 КпАП України та передати матеріали на розгляд трудового колективу Філії „Полтавське ГРУ ПАТ КБ „ПриватБанк, оскільки суддею не враховано обставини, що помякшують вину правопорушника, а саме: щире каяття у вчиненому, позитивні характеристики з місця роботи та проживання, перебування на його утриманні матері, яка є інвалідом третьої групи. Окрім того, ОСОБА_2 являється учасником бойових дій в зоні АТО.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних в установленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах і не спростовуються в апеляційній скарзі. Його дії за ч.1 ст.130 КпАП України кваліфіковані правильно.

Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують відповідальність, в тому числі й тих, які зазначені в апеляційній скарзі.

Доводи скаржника про необхідність звільнення його від адміністративної відповідальності є непереконливими.

Згідно з ч.1 ст.21 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

За змістом закону звільнення від адміністративної відповідальності в даному випадку є правом, а не обовязком суду з урахуванням, зокрема, обставин, зазначених у ст.33 КпАП України.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого спяніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій у стані спяніння є загрозою для життя та здоровя інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

З огляду на конкретні обставини справи, звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу не забезпечить реальних можливостей виправлення ОСОБА_2 за допомогою заходів громадського впливу.

Окрім того, санкція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ Л.В. Нізельковська