Кодимський районний суд Одеської області
___________________________________________________________________________________ Справа №503/2341/17
Провадження №3/503/957/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2017 року м.Кодима Одеської області

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Гура А.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, не працюючу, жительку с.Тимкове, вул. 8 Березня, 56, Кодимського району Одеської області

-за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2017 року до Кодимського районного суду Одеської області надійшов протокол серії БР №039836, складений 03 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

В протоколі зазначено, що 02 жовтня 2017 року о 22 год. 44 хв., ОСОБА_1 в м. Подільськ по вул. Чкалова Одеської області керувала автомобілем марки «GEELY», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала та пояснила, що 02 жовтня 2017 року її зупинили працівники поліції та запропонували пройти до лікарні щоб перевірити, чи перебуває вона у стані алкогольного спяніння. Того дня алкогольні напої вона не вживала. При складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення ніяких свідків не було.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Таким чином жоден з досліджених доказів які містяться в матеріалах справи, з урахуванням ст.ст.251-252 КУпАП не доводять факт керування автомобілем 02 жовтня 2017 року ОСОБА_1 по вул. Чкалова в м. Подільськ Одеської області, тобто у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Будь-які інші докази в підтвердження даних, зазначених в протоколі, у матеріалах справи відсутні.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, окрім іншого, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння.

Згідно з п.2.9«а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду особи з метою виявлення стану алкогольного спяніння здійснюється відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров»я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан спяніння проводиться: а) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); б) лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаної Інструкції за наявності ознак алкогольного спяніння, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.22 розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обовязковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

А тому, із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, тобто вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.130,247,283-284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі №503/2341/17-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в її діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.І.Гура