Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 266/3428/17
ПОСТАНОВА

06.10.2017 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Іванченко А. М., розглянувши у м.Маріуполі матеріали, які надійшли з Центрального ВП ГУНП у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: м. Маріуполь, с. Старий Крим, вул. Гранітна буд. 7а , за ч.1 ст. 130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №017263 від 08.07.2017 року, 08.07.2017 року о 10 год.є 40 хв. В с. Старий Крим у м. Маріуполі по вул.Гранітній біля будинку №6Лазаренко О.П. керував мопедом Новігатор 49,9 см3 б/н з явними ознаками алкогольного спяніння , а також від продуття алкотестеру Драгер ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків.

Правопорушник в судовому засіданні пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згоден, в стані алкогольного спяніння не перебував.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідного до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Особа, яка скоїла правопорушення, відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП, підлягає відповідальності на підставі закону, діючого в час і по місцю здійснення правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини ,що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстава для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння передбачена ст. 130 КУпАП.

Отже, для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом, а вже потім наявність у неї ознак спяніння, як підстави для вимоги про проходження огляду, перебування її у такому стані або відмови від проходження огляду на стан спяніння.

Сам ОСОБА_1 заперечував факт вживання алкогольних напоїв, наполягав на відсутності підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки автомобіль не рухався та він ним не керував.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. В цьому звязку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, спостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «Мілан проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі "Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі "Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами), постанову по справі «ОСОБА_2 проти Росії» (Valeriy Lopata v. Russia), № 19936/04, п. 128, 30 жовтня 2012 року).

У справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» (Заява № 6293/04) зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

У справі «Хорнкастл та інші проти Обєднаного королівства» (Заява № 4184/10) зазначено, що у випадках, коли показання відсутнього свідка є єдиною або вирішальною основою для винесення обвинувального вироку, потрібні достатні врівноважуючи фактори, які дозволяють оцінити надійність показань. За обставинами справи, що розглядається питання про достовірність наданих поліцією письмових пояснень не може бути справедливо і належним чином вирішене без безпосередньої оцінки усних свідчень залучених стороною обвинувачення свідків.

Судом встановлено, що будь-які очевидці, котрі могли б підтвердити факт управління ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутні. Крім того, також, не надані стороною обвинувачення відеоматеріали також не містять даних, що беззаперечно спростовували б твердження правопорушника.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку із чим провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП України закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Суддя: А. М. Іванченко