АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

захисника − ОСОБА_3

прокурорів − Ботезата А.В., Онищенка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 22.09.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану постанову Святошинського районного суду міста Києва від 22.09.2017 та закрити провадження по справі за ч.2 ст.172-6 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 вважає, що обов'язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, є умисел, в той час як він, ОСОБА_2 не знав про необхідність повідомлення про зміни в майновому стані у 10-тиденний строк, при тому що у щорічній декларації за 2016 рік відобразив отримані від продажу автомобіля кошти.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що за місцем роботи характеризується позитивно, працює на державній службі вже більше 20-ти років, ніколи до дисциплінарної чи адміністративної відповідальності не притягувався, при тому що майновий стан його фактично не змінився, так як дохід він отримав від продажу свого власного автомобіля.

На переконання апелянта, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано на наявність прямого чи непрямого умислу в його діях, а отже не наведено докази корисливого чи іншого особистого інтересу, то такий доказ є неналежним та недопустимим доказом.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга захисника не містить.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №131 від 04.09.2017, ОСОБА_2, обіймаючи посаду завідувача сектору охорони та захисту лісу Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства, будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», прим. до ст.172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, а саме щодо продажу 08.11.2016 легкового автомобіля «Сузукі», 2004 року випуску, за 208000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01.01.2016.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку прокурорів, які заперечили проти апеляційних вимог та вважали за необхідне залишити без змін оскаржувану постанову, дослідивши в присутності учасників процесу матеріали справи та додатково з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що судовий розгляд даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства − всебічно, повно і об'єктивно, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення №131 від 04.09.2017 слідує, що ОСОБА_2, обіймаючи посаду завідувача сектору охорони та захисту лісу Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства, будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», прим. до ст.172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, п.1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 за №1153/29283, не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, а саме щодо продажу 08.11.2016 легкового автомобіля «Сузукі» за 208000 грн.

Відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» державні службовці є суб'єктами на яких поширюється дія цього Закону.

Ст.1 вказаного Закону суб'єкти декларування зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Таким чином, місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_2, будучи державним службовцем категорії «Б», є суб'єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією, з огляду на наявну в матеріалах справи копію посадової інструкції завідувача сектору охорони та захисту лісу Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарств та копію присяги державного службовця (а.с. 24-27, 29).

Ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував того, що продав належний йому автомобіль і тим самим набув суттєві зміни в матеріальному становищі. Про обов'язок скласти повідомлення про це і направити його до Національного агентства з питань запобігання корупції в електронній формі, як стверджує останній, відомо йому не було. Мотивував наведене своєю необізнаністю. Стверджував, що за своєю ініціативою усунув дане порушення 29.02.2017 шляхом відображення в щорічній декларації за 2016 вартість доходу, отриманого від продажу свого автомобіля. Вказує на малозначність вчиненого ним правопорушення, так як не переслідував наміру на приховування від відповідних контролюючих органів набуття суттєвих змін в матеріальному становищі.

Сукупність вказаних даних, на переконання суду апеляційної інстанції, привела суд першої інстанції до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається об'єктивна сторона правопорушення, визначеного ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Як підтверджується матеріалами справи, про встановлені ЗУ «Про запобігання корупції» вимоги та обмеження ознайомлений, що підтверджується копією особової картки державного службовця №11 та копією попередження (а.с. 28, 30-32).

Отже, сукупність досліджених судом першої і апеляційної інстанцій даних приводять до висновку, що ОСОБА_2 передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї бездіяльності, оскільки був попереджений про відповідні обмеження, але легковажно розраховував на їх відвернення.

Між тим, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, в той час як відповідно до ст.68 Конституції України, незнання законiв не звiльняє вiд юридичної вiдповiдальностi.

Неповідомлення, або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це визначено ч.2 ст.172-6 КУпАП, незалежно від ознак суб'єктивної сторони, є адміністративним правопорушенням з формальним складом, поза як обов'язковою складовою складу даного проступку є існування об'єктивної сторони, тобто протиправного діяння.

З урахуванням наведеного, а також виходячи з того, що порушень судом першої інстанції вимог закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення в ході апеляційного перегляду справи не встановлено, вважаю, що оскаржувана постанова, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним за ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, як про це просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Доводи захисника, які стосуються закриття провадження по справі відносно ОСОБА_2 у зв'язку зі спливом строків, визначених ст.38 КУпАП, є взаємовиключними з вимогами апеляційної скарги про закриття провадження за відсутністю в діях особи, яка притягується до відповідальності, складу адміністративного правопорушення. До того ж, у відповідності до правил ч.2 ст.38 КУпАП, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення. З урахуванням того, що судом першої інстанції адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено постановою від 22.09.2017, тобто в межах визначеного законом трьохмісячного строку, вказані доводи є необґрунтованими.

Щодо посилань ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3 про малозначність діяння, то суд наголошує, що малозначність діяння є особливою умовою, за наявності якої виключається відповідальність, оскільки відсутній склад адміністративного проступку, зокрема в діях особи, яка притягується до відповідальності відсутня така ознака складу адміністративного правопорушення, як суспільна небезпечність. Натомість судом першої інстанції встановлено, з чим також погоджується апеляційний суд, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного проступку, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП. Крім того враховуючи, що в даному випадку ОСОБА_2 порушив встановлений законом обов'язок декларувати у визначений законодавцем десятиденний строк зміни в своєму майновому стані, останній посягнув на встановлений порядок управління. За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо малозначності діяння, суд не вважає обґрунтованими і такими що випливають з обставин справи про адміністративне правопорушення та норм закону.

Інші доводи сторони захисту, зокрема щодо відсутності закріпленого на законодавчому рівні порядку декларування змін майнового стані, спростовується положеннями ЗУ «Про запобігання корупції», а також актами Національного агентства з питань запобігання корупції.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 22.09.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.2 ст.172-6 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/2642/2017

Категорія: ч.2 ст.172-6 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Новик В.П.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.