Провадження № 3/522/6452/17
П О С Т А Н О В А

25 вересня 2017 року

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Кічмаренко С.М.,, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2

- за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 21 червня 2017 року приблизно о 00 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ, Дніпровська Набережна, 8 ОСОБА_1 керував т.з. Mazda 6, д. н. з. ВН 991 СН в стані алкогольного спяніння: тремтіння рук, запах з ротової порожнини, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в писутності двох понятих: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.130 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення,в яких просив закрити справу за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ст. 130 ч. 1 КУпАП не визнав і стверджував, що викладені в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення висновки про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності і суперечать чинному законодавству, що підтверджується наступним:

Так, згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.9 ПДР водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець ясно, чітко, конкретно вказав, що з об'єктивної сторони аналізоване правопорушення виражається в управлінні або передачу управління транспортних засобів в стані алкогольного спяніння.

Разом з тим, в протоколі серії БР № 141408 від 21.09.2016 року зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння однак особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не враховано, що за кермом транспортного засобу . Mazda 6, д. н. з. ВН 991 СН на той час перебувала ОСОБА_5, а ОСОБА_1 під час руху транспортного засобу знаходився на пасажирському сидінні.

З, наданих до суду, пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за наступних обставин: вищезазначені особи заїхали на заправочну станцію за адресою: м. Київ, Дніпровська Набережна, 8 на автомобілі Mazda 6, д. н. з. ВН 991 СН, за кермом якого була ОСОБА_5, яка залишилась за кермом транспортного засобу, а ОСОБА_6 направився в приміщення станції, після чого співробітники поліції зайшли за ним та повідомили про несправність транспортного засобу, попередньо зясувавши, що власником транспортного засобу є ОСОБА_1, а саме: несправність фари.

Після чого ОСОБА_1, як власник транспортного засобу направився до автомобілю патрульної поліції для складання протоколу, в цей же час, ОСОБА_5, після заправки транспортного засобу підїхала до машини патрульної поліції, де інспектора складали протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, за порушення ст. 130 КУпАП, не беручи до уваги, що за кермом транспортного засобу була ОСОБА_5.

Таким чином судом встановлено, що факт знаходження ОСОБА_6 в стані алкогольного сп'яніння за кермом транспортного засобу, спростовується доказами, дослідженими суддею.

Крім того, в адміністративних матеріалах, направлених до суду патрульною поліцією відсутні пояснення ОСОБА_5, свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зазначених в протоколі, а також інші докази, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння, та взагалі перебував за кермом.

Суддя критично ставиться до того, що зазначені в протоколі інспектором УПП ОСОБА_7 відомості про те, що тремтіння рук та запах з ротової порожнини у ОСОБА_1 є безумовним підтвердженням перебування його в стані алкогольного спяніння.

Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 247 КУпАП ч.1 п.1 , провадження у справі про адміністративнеправопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд, оцінювання зібрані по справі докази в їх сукупності, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення приходить до висновку, що в матеріалах справи недостатньо доказів для визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В діях ОСОБА_1 відсутня об'єктивна сторона складу правопорушенняі як наслідок - склад інкримінованого йому діяння, тому суд вважає за необхідне адміністративну справу у відношенні останнього припинити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, за яким суд міг би прийняти рішення суду не представлено.

Враховуючивищевикладене, керуючись ст.ст. 9, 24, 33, 38, 130, 221, 247, 256, 280, 283, 284 Кодекса України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через районний суд протягом 10 діб з дня їїоголошення.

Суддя: С.М. Кічмаренко

25.09.2017