АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2096/2017 Постанова винесена суддею Курило А.В.
Категорія: ст. 124 , ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката Музики А.І., другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою суду, 28 серпня 2016 року о 12 год. ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.08.2016, результат тесту 1,8 проміле, керуючи автомобілем «Honda-CRV», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався на 60 км автодороги Київ-Харків, перед зміною напрямку руху та перестроюванням, не переконався, що це буде безпечним, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до перекидання автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2, та пошкодження вказаних транспортних засобів, а також травмування ОСОБА_6, чим порушив п.п. 2.9 (а), 12.1, 10.1, 10.3 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що інспектором поліції, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не ознайомлено його із змістом складених протоколів, не вручено під розписку другий екземпляр протоколів, не надано можливості подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також до протоколів внесено завідомо недостовірні дані, а саме: в протоколах зазначено, що нібито інспектор встановила його особу (без його фактичної присутності), та нібито роз'яснила йому його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, але знову без його присутності.

Крім того, в матеріалах справи наявні два повідомлення, підписані старшим інспектором відділу ОМ ДТП управління патрульної поліції в м. Києві ОСОБА_7, про те, що він викликається до УПП в м. Києві на 06.12.2016 та на 14.12.2016 за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, однак, вказані повідомлення не містять ані реєстраційного вихідного номеру, ані дати їх складання чи підпису, та, в матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючи документи щодо відправлення вказаних повідомлень поштою, та про їх надходження за адресою, а також про повернення у зв'язку з неможливістю вручення адресату, що підтверджує відсутність належного повідомлення про його виклик до УПП в м. Києві та складання стосовно нього протоколів про адміністративні правопорушення.

Щодо наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то підставою для його складання став Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 28.08.2016, в якому відсутні такі необхідні дані, як точний час (число, місяць, рік, години та хвилини) направлення його на огляд, дата заповнення висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, номер Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та вказано лише дату та час складання Акту огляду, а не Висновку.

Окрім цього, записи у Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суперечать одне одному. Зокрема, у Висновку вказано, що точним часом його огляду є 14 год. 20 хв. 28.08.2016, а точним часом складання Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є також 14 год. 20 хв. 28.08.2016, що само по собі не можливо зробити одночасно.

Також звертає увагу й на те, що форма висновку, складеного 28.08.2016 про перебування його у стані алкогольного сп'яніння, була затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.09.2009 року №400/666, який, відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров'я № 1452/735 від 09.11.2015, на момент його складання, тобто станом на 28.08.2016, втратив свою чинність.

Крім того, відповідно до п. 22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров'я № 1452/735 від 09.11.2015, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Таким чином, підстави у інспектора поліції складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, були відсутні, а тому вказаний протокол та Висновок, складений 28.08.2016 не можуть бути належними доказами про його перебування у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, в матеріалах справи наявне повідомлення про виклик його до суду на 27.07.2017, яке було направлено за адресою: АДРЕСА_1, однак, відповідно до його паспорту, 27.01.2017 р. Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією його було знято з реєстрації місця проживання та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3.

Однак, в матеріалах справи відсутній запит суду до відповідних державних органів щодо надання інформації про його місце реєстрації, та відсутні дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи, а також відсутні від нього будь-які клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про порушення судом його прав, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Таким чином, в порушення вимог ст.ст. 268, 277-2, 278 КУпАП, судом першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не було звернуто увагу на неправильно складені протоколи про адміністративні правопорушення, а також на відсутність даних про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи.

Крім того, судом при розгляді справи не було враховано того факту, що військовою прокуратурою Дарницького гарнізону проводилося досудове розслідування у кримінальному провадження №0000269 від 28.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за результатами якого вказане кримінальне провадження закрито 12.06.2017 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому, в ході досудового розслідування не призначалася автотехнічна експертиза для встановлення причин дорожньо-транспортної пригоди, технічної можливості обох водіїв уникнення ДТП, не встановлено технічний стан транспортних засобів, які могли б загрожувати безпеці руху, причина ДТП в ході досудового розслідування не встановлювалася.

Між тим, висновок суду про наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зроблено судом лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ст. 124 КУпАП, протоколу огляду місця ДТП, схеми ДТП, пояснення учасників ДТП.

Разом з цим, протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 124 КУпАП складено з порушенням вимог ст.ст. 254, 256, а схема ДТП, яка додається до протоколу огляду місця ДТП, не містить підпису особи, яка її склала, а також підписів понятих, що ставить під сумнів об'єктивність викладених на ній даних, а тому не можуть бути належними доказами по справі.

Окрім того, судом не встановлювалася наявність причинно-наслідкового зв'язку між виникненням даної ДТП, порушенням ним ПДР та наслідками, які настали, а саме - пошкодженням транспортних засобів, та в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що причиною ДТП є саме порушення ним вимог п.п. 10.1, 10.3, 12.1 ПДР та перебування ним у стані алкогольного сп'яніння.

При цьому судом зроблено висновок про наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на підставі складених протоколів, а не на підставі автотехнічної експертизи.

Таким чином, на думку апелянта, судом всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не було всебічно, повно і об'єктивно досліджено всі обставини в їх сукупності, а досліджені обставини вказують на відсутність прямого причинного зв'язку між порушенням ним вимог п.п. 10.1, 10.3, 12.1 ПДР та спричинення пошкодження транспортних засобів, що свідчить про відсутність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На апеляційну скаргу потерпілі ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та їх представник ОСОБА_5 подали заперечення, в яких, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Музики А.І. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколах про адміністративні правопорушення, які, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з фототаблицею до нього, у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка, всупереч доводам апелянта, підписана відповідною посадовою особою, учасником пригоди - водієм ОСОБА_4 та понятими, та в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на 60 км автодороги Київ-Харків, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, у Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння (1,8 проміле), висновках експертів №110/д від 26.09.2016 року, №109/д від 26.09.2016 року та №269/е від 10.04.2017 року щодо характеру та локалізації виявлених в ОСОБА_4 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, постанові про закриття кримінального провадження від 12.06.2017 року, а також у поясненнях потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6, фото та відеоматеріалах.

Між тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 фактично не наведено жодних доводів на спростування обставин вчинення ним правопорушень, які встановлені судом у постанові за результатами розгляду складених щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, а прохання про закриття провадження у справі пов'язується лише із недоведеністю вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень через допущені порушення у складанні матеріалів про їх вчинення.

Проте, доводи ОСОБА_2 про істотне порушення інспектором поліції правил складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - щодо не ознайомлення його із змістом складених протоколів, не вручення під розписку другого екземпляру кожного з протоколів, не надання можливості подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколів, не заслуговують на увагу, оскільки це не суперечить вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка передбачає необхідність вручення другого примірника протоколу особі, яка притягається до відповідальності, під розписку, а, як вбачається з наявних в матеріалах справи протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 на неодноразові запрошення до УПП щодо ознайомлення зі складеними відносно нього протоколами не зреагував та до управління поліції не з'явився, про що інспектором УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_8 було складено відповідний рапорт.

До того ж, як вказують матеріали справи, ще під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2, користуючись положеннями ст. 63 Конституції України, відмовився від надання пояснень по обставинам дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 41), а які ж саме пояснення він хотів би надати в даному випадку у змісті апеляційній скарзі ним і не приведено.

Тому, такі твердження ОСОБА_2 щодо ненадання йому можливості подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколів є надуманими і спрямовані на уникнення притягнення його до відповідальності.

Також не заслуговують на увагу і доводи апелянта про внесення до протоколів завідомо недостовірних даних, а саме: даних щодо встановлення інспектором його особи та нібито роз'яснень йому його прав та обов'язків, передбачених ст. 63 Конституції України, внаслідок їх здійснення без його фактичної присутності, оскільки, як вбачається з рапорту інспектора УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_8 їй на виконання надійшли матеріали дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.08.2016 року на 60 км автодороги Київ-Харків, за участю автомобілів «Honda-CRV», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, та в ході перевірки було встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 вбачаються адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак ознайомити ОСОБА_2 з протоколами про адміністративні правопорушення не виявилось можливим через його неявку на неодноразові виклики до УПП без поважних причин, але, разом з тим, в розпорядженні інспектора патрульної поліції були анкетні дані ОСОБА_2, викладені у його поясненнях, наданих одразу після пригоди 28.08.2016 року, в яких ОСОБА_2 були роз'яснені і положення ст. 63 Конституції України, про що свідчить його підпис (а.с. 41), що в цілому й дало інспектору можливість їх зазначити у складених протоколах.

Посилання ОСОБА_2 на порушення Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, а саме, що форма висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 28.08.2016 року про перебування його у стані алкогольного сп'яніння, була затверджена наказом МВС та МОЗ України №400/666 від 09.09.2009 року, який на момент складання висновку, тобто станом на 28.08.2016 року, втратив свою чинність, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний висновок за формою та змістом не відрізняється від форми Висновку, затвердженого наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, та містить всі необхідні та достатні відомості для встановлення фактичних обставин справи.

Крім того, відсутність у вказаному висновку точного часу направлення ОСОБА_2 на огляд та номеру Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не може слугувати підставою для визнання висновку недійсним та скасування судового рішення із закриттям провадження у справі, оскільки не свідчить про таке порушення вимог законодавства, що мало б наслідком за собою скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Тим більше, що даний Висновок складено саме в день події, яка мала місце 28.08.2016 року приблизно о 12 год., і твердження ОСОБА_2 про неможливість проведення його огляду та складання Акту одночасно - саме о 14 год. 20 хв., є виключно його припущеннями, які не підтверджуються матеріалами справи та не мають під собою законодавчого підґрунтя.

До того ж, з наявних в матеріалах справи пояснень лікаря ОСОБА_9, яка проводила медичний огляд ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння 28.08.2016 р. та складала вказаний висновок, вбачається, що 28.08.2016 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_2 був обстежений на вживання алкоголю на апараті «Алкотест», проба на алкоголь - 1,8 проміле (а.с. 50-53).

Крім того, наявний у матеріалах справи Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений 28.08.2016, та який підтверджує факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння, з показником вмісту алкоголю 1,8 проміле, містить підпис ОСОБА_2 про ознайомлення з результатами огляду.

При цьому, у висновку, ОСОБА_2 не вказав про свою незгоду з результатами огляду на стан сп'яніння або на недійсність такого висновку.

А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів апелянта про порушення його прав під час розгляду справи через неналежне його повідомлення про розгляд справи у суді першої інстанції, а саме - направлення йому судом повідомлення за адресою: АДРЕСА_1, з якої його 27.01.2017 року було знято з реєстрації та 07.03.2017 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3, то вони не заслуговують на увагу суду, оскільки судові повістки направлялись на ту адресу, яка була зазначена у протоколах про адміністративні правопорушення, а тим більше, що така ж сама адреса місця проживання та реєстрації ОСОБА_2 вказана і в матеріалах кримінального провадження №0000269 від 28.08.2016 року по факту ДТП, інших документів на підтвердження зміни адреси місця реєстрації ОСОБА_2 в матеріалах справи не має, не надано таких документів і під час апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції.

Крім того, з огляду на достатність в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_2 в порушенні вимог правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, відсутність ОСОБА_2 при розгляді справи в суді першої інстанції, з урахуванням апеляційного перегляду його доводів за скаргою, не вплинула на правильність прийнятого судом рішення.

Щодо посилання ОСОБА_2 на те, що при розгляді справи не було враховано того факту, що військовою прокуратурою Дарницького гарнізону проводилося досудове розслідування у кримінальному провадження №0000269 від 28.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за результатами якого вказане кримінальне провадження закрито 12.06.2017 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то вони є безпідставними, оскільки судом першої інстанції були досліджені матеріали адміністративної справи, в тому числі і постанова про закриття кримінального провадження від 12.06.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_2 допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, в результаті чого потерпілій було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що виключає застосування ст. 286 КК України, у зв'язку з чим кримінальне провадження №0000269 від 28.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, що й стало підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП.

При цьому, наявність вказаної постанови про закриття кримінального провадження жодним чином не вказує на невинуватість ОСОБА_2 в порушенні п.п. 2.9 (а), 12.1, 10.1, 10.3 ПДР України, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, яке призвело до перекидання автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2, пошкодження транспортних засобів, а також травмування ОСОБА_6, яка беззаперечно підтверджується даними схеми дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано відомості щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, їх розташування після зіткнення, характер і локалізація механічних пошкоджень автомобілів, Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновків експертів №110/д від 26.09.2016 року, №109/д від 26.09.2016 року та №269/е від 10.04.2017 року щодо характеру та локалізації виявлених в ОСОБА_4 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а також поясненнями потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6, фото та відеоматеріалами.

За наведених вище обставин, ні у військової прокуратури Дарницького гарнізону, яка проводила досудове розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, ні у суду першої інстанції підстав для проведення по справі судової автотехнічної експертизи не вбачалося.

Щодо інших доводів, викладених ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, як то не встановлення наявності причинно-наслідкового зв'язку між виникненням даної ДТП, порушенням ним ПДР та наслідками, які настали, а саме - пошкодженням транспортних засобів, та відсутності в матеріалах адміністративної справи будь-яких доказів, які б свідчили, що причиною ДТП є саме порушення ним вимог п.п. 10.1, 10.3, 12.1 ПДР та перебування його у стані алкогольного сп'яніння, то вони суперечать як фактичним обставинам правопорушення, так і наявним доказам у справі, носять надуманий характер, а тому також не заслуговують на увагу.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і правильно прийняв рішення про закриття провадження по справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.