Справа № 461/5070/16-п Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/783/7/17 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі :

Головуючого - судді Михалюка В.О.,

з участю правопорушника - ОСОБА_1,

захисника - адвоката Бориславського А.Л.,

представників митниці - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Бориславського А.Л. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2016 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, персональний номер НОМЕР_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 483 ч. 1 МК України та накладено стягнення - 137208,51 грн. штрафу в дохід держави.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 2427/20900/16 від 15.06.2016 року автомобіль марки "Mercedes-Benz С200", д.н.з. НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, 1997 року випуску, вартістю 137208,51 грн. - конфісковано в дохід держави.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 14.06.2016 року; контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому» коридору; IGALIOJIMAS (ДОВЕРЕННОСТЬ переводом с литовского языка от 14.06.16) від 14.06.16 р. № G-191 засвідчене нотаріусом ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 - залишено при матеріалах справи.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 15 червня 2016 року о 06.00 год. заїхавши на легковому автомобілі марки "Mercedes-Benz С200", д.н.з. НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3 в зону митного контролю м/п «Угринів» Львівської митниці ДФС в напрямку в'їзд в Україну смугою руху «зелений коридор», подав до митного оформлення паспорт для закордонних поїздок серії НОМЕР_5 від 21 жовтня 2008 року, контрольний талон для проходження по зеленому коридору, свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_4 від 14 червня 2016 року, згідно якого власником автомобіля є Antanas Nentus та IGALIOJIMAS (ДОВЕРЕННОСТЬ переводом с литовского языка от 14.06.16) від 14.06.16 р. № G-191 засвідчене нотаріусом ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, як документ що дає право на тимчасове користування вищезгаданого автомобіля громадянином ОСОБА_1

В ході здійснення митного оформлення виникла підозра щодо підробки IGALIOJIMAS (ДОВЕРЕННОСТЬ переводом с литовского языка от 14.06.16) від 14.06.16 р. № G-191.

Під час проведення перевірки автентичності документів, поданих ОСОБА_1 як підставу для переміщення автомобіля через митний кордон України, Львівською митницею ДФС було скеровано запит №9076/13-70-20/10/38 від 15 червня 2016 року до нотаріуса «ОСОБА_5»

Згідно отриманої відповіді від 15 червня 2016 року довіреність нотаріусом «ОСОБА_5» не завірялась.

І органом митниці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 МК України як переміщення транспортного засобу марки "Mercedes-Benz С200", реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, з поданням органу ДФС підроблених документів, чи документів одержаних незаконним шляхом.

На дану постанову судді захисник правопорушника ОСОБА_1 - адвокат Бориславський А.Л. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що дану постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що в результаті призвело до неправильного вирішення справи в цілому. Зазначає, що суд, розглядаючи справу, не з`ясував всі обставини, що мали значення для прийняття рішення у справі, крім того, розглянув справу у відсутності правопорушника, у зв`язку з чим були порушені права ОСОБА_1 на захист. Звертає увагу, що в матеріалах справи міститься висновок Львівського відділу з питань експертизи та досліджень від 05 серпня 2016 року №160, який не відповідає вимогам законодавства України, оскільки відсутній акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 15 червня 2016 року. При цьому вказує, що ОСОБА_1 не було та не могло бути відомо про недостовірність документів, наданих для митного оформлення автомобіля, що виключало наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки таке правопорушення передбачає наявність умислу, а ні митним органом ні судом першої інстанції такий умисел в діях ОСОБА_1 не доведений.

Просить дану постанову судді скасувати, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 направити для проведення додаткової перевірки у Львівську митницю ДФС України через Галицький районний суд м. Львова.

Заслухавши в судовому засіданні правопорушника ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бориславського А.Л., які просили задоволити апеляційну скаргу, представників митниці, які просили дану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а згадану постанову суду без змін, розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

При розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також; з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції під час розгляду даної справи не дотримано вказаних вимог закону, не перевірено об'єктивність та повноту провадження у справі, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ч. 1 ст. 483 МК України є передчасним, оскільки здійснений на підставі неповно зібраних доказів у справі, внаслідок чого неможливо зробити однозначний висновок про його винуватість у порушенні вказаних митних правил.

Крім того, в порушення вимог ст. 278 КУпАП при підготовці справи до розгляду суд не перевірив правильність складання протоколу та інших матеріалів справи про митне правопорушення, унаслідок чого прийняв до розгляду справу за відсутності усіх необхідних для її правильного вирішення відомостей.

Також, суд першої інстанції, розглянувши справу, у своїй постанові вдався до формального викладення фабули правопорушення, яке вказано у протоколі ПМП та переліку матеріалів справи, як доказ вини ОСОБА_1Б, при цьому, достовірно не встановив і не міг встановити хто є власником транспортного засобу, де саме зареєстрований даний автомобіль, чи зареєстрований він у встановленому порядку у Литовській Республіці, до якого виду цей транспортний засіб відноситься (транспортний засіб комерційного призначення чи транспортний засіб особистого користування), чи не перебуває цей транспортний засіб у розшуку, а відтак чи правомірно користувався цим транспортним засобом ОСОБА_1

При цьому, в матеріалах справи знаходиться доручення на користування автомобілем марки "Mercedes-Benz С200" д.н.з. НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, 1997 року випуску, яке видане довірителем Antanas Nentus на ім`я ОСОБА_1 та підпис довірителя завірений нотаріусом ОСОБА_5.

У статті 244 ЦК України зазначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Законодавством України, а саме ч. 4 ст. 250 ЦК України, передбачена лише відповідальність представника перед особою, яка видала довіреність

Однак, органом доходів і зборів не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення ОСОБА_1 та справжності його підпису на цьому дорученні, чи відповідає це доручення законодавству Республіці Литви.

І, оскільки нотаріус завіряє лише справжність підпису довірителя, то участь ОСОБА_1 при цьому є необов'язкова.

Також, враховуючи визначення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у якому, зокрема, вживається термін «приховування, а також подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, конструкція вказаної норми передбачає наявність вини у формі умислу, наявність якого в даному конкретному випадку в діях ОСОБА_1 не тільки не доведена, а й взагалі не досліджувалася на митними органами, ні судом.

Аналізуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що уповноваженою на складання протоколу особою Львівської митниці при оформленні матеріалів про порушення митних правил та судом першої інстанції при прийнятті рішення не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин справи. Для встановлення істини у справі належна перевірка матеріалів органом митниці проведена не була, що залишено поза увагою судом першої інстанції, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення митного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є передчасним та суперечить вимогам ч. 3 ст. 467 МК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України належним чином не встановлена, оскільки відсутні переконливі докази цього.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України підлягає скасуванню у зв'язку з необ'єктивністю та неповнотою провадження у справі, а також необ'єктивністю її розгляду, та направленню для належного оформлення.

Разом з тим, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи передбачених законом строків накладення адміністративних стягнень.

Відповідно до ч. 2 ст. 467 МК України адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладене судом не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення.

А тому, враховуючи те, що подія мала місце 15 червня 2016 року, і на момент розгляду справи апеляційним судом закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 467 МК України, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 7 ст. 247 та ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2016 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у даній справі про адміністртивне правопорушення відносно останнього закрити у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 467 МК України.

Вилучений, згідно протоколу про порушення митних правил № 2427/20900/16 від 15 червня 2016 року, автомобіль марки "Mercedes-Benz С200" д.н.з. НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3, 1997 року випуску, (з ключем запалювання) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 14 червня 2016 року; контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому» коридору; IGALIOJIMAS (ДОВЕРЕННОСТЬ переводом с литовского языка от 14.06.16) від 14.06.16 № G-191 засвідчене нотаріусом ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, повернути ОСОБА_1.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.Михалюк