АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/2674/2017 Постанова винесена суддею Андрейчук Т.В.
Категорія: ч. 2 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, маючої на утриманні сина, 2000 р.н., працюючої клеїльником в ТОВ «Укрпакпром», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, яка 22.06.2017 року була звільнена від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, з оголошенням усного зауваження,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 годин.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 в судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді, 31 липня 2017 року в 0 год. 05 хв. за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, висловлювалась нецензурною лайкою на адресу своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, провокувала конфлікт, підсипала сіль у молоко для грудної дитини - свого онука ОСОБА_4, якому 6 місяців, чим спричинила психологічне насильство в сім'ї.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в її діях вкладу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у судовому засіданні суду першої інстанції їй не було надано право на пояснення щодо обставин події, відповідно до яких 31.07.2017 року у неї з донькою ОСОБА_3 ніяких конфліктів не було, оскільки в сім'ї на даний час не існує ніяких відносин, а її донька разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки відносно своєї дитини ОСОБА_4, 2017 р.н., яка перебуває на обліку служби у справах дітей ОРДА м. Києва, у зв'язку з тим, що батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків. До того ж 27.03.2017 року рішенням Рокитнянського районного суду Київської області її донька зі своїм чоловіком позбавлені батьківських прав відносно своїх чотирьох дітей.

Крім того зазначає, що вона намагається не конфліктувати з сім'єю своєї доньки, оскільки її зять систематично застосовує до неї та її чоловіка фізичну силу.

Також вказує й на те, що вона офіційно працює, і, що скарг від мешканців будинку на них не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, яка заперечувала вчинення нею 31 липня 2017 року будь-яких незаконних дій відносно доньки і малолітнього онука та просила задовольнити її апеляційну скаргу і скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Натомість, як убачається з матеріалів справи, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, розгляді справи в суді та винесенні постанови суддею, даних вимог закону дотримано не було.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 31 липня 2017 року в 0 год. 05 хв. за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2, будучи в нетверезому стані, виражалась брутальною лайкою на адресу доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, провокувала на конфлікт, підсолила молоко для грудної дитини - свого онука ОСОБА_4, якому 6 місяців, чим вчинила психологічне насильство в родині.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за своїм змістом не відповідають обов'язковим елементам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки невід'ємною складовою цього адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Між тим, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та постанови судді, визнавши ОСОБА_2 винною у вчиненні насильства в сім'ї психологічного характеру, що виразилось в словесному конфлікті з донькою та підписанні солі в молоко для дитини, ні орган, який склав адміністративний протокол, ні суд не зазначили, чи могла та чи була такими діями правопорушниці завдана шкода фізичному або психологічному здоров'ю потерпілої.

Таким чином, суддя районного суду при розгляді справи, не звернув увагу на вказану неповноту та неправильність протоколу про адміністративне правопорушення, яка не може бути усунута судом в силу його диспозитивності.

Крім того, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом (посадовою особою) встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП, суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винуватості особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, ці вимоги закону суддею районного суду не дотримані, внаслідок чого залишились нез'ясованими та невірно оціненими обставини, які мають значення для її правильного вирішення.

Так, суддя в постанові формально послався на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суддя в постанові формально навів пояснення ОСОБА_2, зазначивши при цьому, що остання факт правопорушення не визнала, та не зазначив якими саме доказами підтверджується її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Натомість висновок судді щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не відповідає матеріалам справи, в яких, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, який складений без дотримання вимог ст. 256 КУпАП, пояснень ОСОБА_3, рапорту та протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) ДОП СП ВП №1 Оболонського УП ГУНП в м. Києві Бобровніка П.А., не міститься будь-яких інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні насильства в сім'ї.

Так, з наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 31.07.2017 року, прокинувшись о 6 годині ранку, вона зібралась та поїхала на роботу, при цьому вона була тверезою, ніякої солі в молоко не кидала та ні з ким не сварилась. Між тим, 07.07.2017 року у неї в кімнаті, де вона проживає разом зі своїм чоловіком, її зятем, який був в нетверезому стані, були вибиті двері та був здійснений напад на її чоловіка, у зв'язку з чим чоловік викликав працівників поліції, які, приїхавши, намагалися владнати конфлікт та на вулиці у зятя відібрали сумку з їх речами і повернули чоловіку. Цього ж дня, вони поїхали у райвідділ та написали заяву, а потім поїхали ночувати до сестри чоловіка. Наступного дня, всі разом поїхали до них додому та, увійшовши до квартири, помітили, що в їх кімнаті не вистачає деяких речей. Також зазначила, що вранці 10.08.2017 року зять зняв з дверей ручку та не пускав її на роботу.

Аналогічні пояснення ОСОБА_2 надала і в суді апеляційної інстанції та додатково вказала, що вона разом зі своїм чоловіком проживає в одній кімнаті, а донька із зятем та дитиною в іншій, і повертаючись з роботи, вони закриваються в своїй кімнаті і навіть не виходять на кухню, та взагалі не спілкуються з донькою і її сім'єю, а конфлікти у них з донькою та зятем тривалий час виникають лише через зятя, який будучи п'яним, б'є та обкрадає їх, та постійно чіпляється до чоловіка через те, що вони їм не допомагають, у зв'язку з чим вони неодноразово зверталися із заявами в міліцію, але було розглянуто лише дві їх заяви та притягнуто зятя до відповідальності.

Також зазначила, що спиртні напої вона вживає лише на свята, донька також перебуваючи в декреті з дитиною спиртними напоями не зловживає, і взагалі вона нічого поганого про неї сказати не може, але чому донька так вчинила, вона не знає, оскільки 31.07.2017 року конфлікту ніякого не було, поліцію не викликали, а донька наступного дня сама пішла до дільничного і написала на неї заяву.

Отже, пояснення ОСОБА_2 не свідчать про вчинення нею будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілої.

На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, в матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_3

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3, 31.07.2017 року близько 0 год. 05 хв., її мати прийшла додому в нетверезому стані і умисно почала провокувати її на конфлікт, оскільки між ними склалися довготривалі неприязні відносини. Вона ображала її брутальною лайкою, кидалася до неї в бійку, але вона намагалася не звертати уваги та пішла до своєї кімнати, а коли повернулася до кухні, щоб підігріти молока для шестимісячного сина, то на смак зрозуміла, що молоко має солоний присмак, а на її запитання, чому вона підсолила молоко, матір відповіла з агресивною інтонацією, щоб вона виселялася з квартири, у зв'язку з чим вона просить провести профілактичну роботу з її матір'ю (а.с. 5).

Проте, на підтвердження пояснень ОСОБА_3 щодо наявності конфлікту взагалі, його причин та конкретних дій ОСОБА_2, вчинюваних нею 31.07.2017 року, жодних доказів матеріали справи не містять. Самі ж пояснення ОСОБА_3 носять загальний характер та зводяться до необхідності проведення з матір'ю профілактичної роботи.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_3 одразу під час вчинення ОСОБА_2 таких дій працівників поліції не викликала і лише наступного дня - 01.08.2017 року о 9 год. 10 хв. звернулась до Оболонського УП ГУ НП в м. Києві із заявою, де було складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) ДОП СП ВП №1 Оболонського УП ГУНП в м. Києві Бобровніком П.А., згідно якого 01.08.2017 року він прийняв усну заяву від ОСОБА_3, 1991 р.н., про те, що 31.07.2017 року о 00:05 год. за місцем свого проживання, мама ОСОБА_2, будучи в нетверезому стані, вчинила психологічне насильство в сім'ї відносно своєї доньки ОСОБА_3

Між тим, не вбачається даних про вчинення ОСОБА_2 таких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру в розумінні диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП ні з протоколу прийняття заяви ОСОБА_3 від 01.08.2017 року, ні з рапорту ДОП СП ВП № 1 Оболонського УП ГУНП в м. Києві БобровнікаП.А., згідно якого 01.08.2017 року йому на виконання з Оболонського УП ГУ НП в м. Києві надійшла заява ЖЄО №49145 від 01.08.2017 року по факту звернення ОСОБА_3, 1991 р.н., проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, у якій вона вказує, що її мама ОСОБА_2, 1968 р.н., прийшла 31.07.2017 року в 00:05 год. в нетверезому стані і вчинила конфлікт, в ході якого виражалась брутальною лайкою, провокувала на сварку, підсипала сіль у їжу грудної дитини (свого онука), чим вчинила психологічне насильство в сім'ї.

Тобто, з наявних в справі матеріалів вбачається, що між ОСОБА_2 та її донькою ОСОБА_3 виник конфлікт на побутовому підґрунті, що не може вважатись вчиненням насильства в сім'ї, в розумінні диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Тобто, вчинення насильства в сім'ї характеризується наміром, коли особа усвідомлює протиправність своїх дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, передбачає порушення охоронюваних законом прав потерпілого, наслідком чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, бажає цього або свідомо допускає настання таких наслідків.

В ході розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про умисні дії ОСОБА_7, направлені на здійснення психологічного насильства, якими вона навмисно б спричиняла емоційну невпевненість та могла завдати або завдала шкоди психічному здоров'ю ОСОБА_3

З урахування наведеного, у справі відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 цього Кодексу, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, всупереч ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП, не вжив заходів щодо повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення по справі.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова судді районного суду - скасуванню, як така, що прийнята з порушенням вимог закону, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 годин, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.