АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1479/17 Номер провадження 33/786/958/17Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника-адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно постанови, 01.06.2017 року близько 03.30 год. в м. Лубни Полтавської області по проспекту Володимирському, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан спяніння проводився за згоди водія у Лубенській ЦРЛ.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що постанова не відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, суд не повно зясував обставини, що мають значення для справи.

Вказує, що судом безпідставно відхилено клопотання про допит свідків, які б могли спростувати обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_2 свою вину не визнав, пояснював, що керував автомобілем його друг ОСОБА_1, який був тверезий і після зупинки автомобіля утік у двір житлового будинку, а протокол склали на ОСОБА_2, бо автомобіль належить його батьку.

Тому, відомості викладені у протоколі та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який зазначав, що транспортним засобом не керував, виступ захисника в його інтересах ОСОБА_3 на підтримку поданої апеляційної скарги, показання свідка ОСОБА_4, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Так, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 01.06.2017 року та матеріалами до нього.

Так, висновок судді ґрунтується на обєктивних даних, що маються в справі, а саме: поясненнями ОСОБА_2 наданими під час складання протоколу про вживання пива та визнання вини; медичним висновком, щодо результатів медичного огляду № 163 від 01.06.2017р. з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння; показами працівника поліції ОСОБА_5, який підтвердив, що після зупинки автомобіля з місця водія встав і вийшов ОСОБА_2 і в ході спілкування з ним, почув запах алкоголю.

Допитаний в ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_4 вказав, що він з ОСОБА_2 випили пива, але за кермо автомобіля сів Приходько, який алкоголь не вживав і після зупинки автомобіля поліцією останній втік, а ОСОБА_2 пересів на водійське місце, бо заклинило пасажирську дверку.

Однак, показання свідка ОСОБА_4 не узгоджуються з показами працівника поліції ОСОБА_5, наданими в суді першої інстанції, який вказав, що за кермом автомобіля був ОСОБА_2, а пасажир з заднього сидіння зразу ж пішов та власними поясненнями ОСОБА_2, наданими в протоколі про адміністративне правопорушення, за якими останній визнав, що випив пиво після чого сів за кермо. Об'єктивність цих показів не спростована та сумнівів не викликає.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_4, з огляду на їх знайомство з ОСОБА_2 та сумісне вживання спиртних напоїв в день зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи захисника щодо того, що ОСОБА_2 транспортним засобом не керував, а знаходився в ньому як пасажир, спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: В.М.Герасименко