П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2017 Справа №607/12992/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Братасюка В. М., секретаря судового засідання Бігун О.І.,

за участі особи, котра притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у місті Тернополі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, котрий фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, за ст.ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Управлінням патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції направлено до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №652436 від 14 жовтня 2017 року вбачається, що 14.10.2017 о 12 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, гр. ОСОБА_1, вийшов на проїзну частину дороги та перейшов її поза межами пішохідного переходу, на зауваження працівників поліції не реагував, поводився себе зухвало, а також виражався нецензурно, висловлювався в грубій формі, погрожував фізичною розправою. На законну вимогу інспектора УПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 припинити правопорушення, залишатися на місці події, пройти до службового автомобіля, та проїхати у ТВП для встановлення особи категорично відмовився, а також почав рухатися в сторону ТЗ Chevrolete Volt, д.н.з. б/н щоб залишити місце події та уникнути відповідальності, при затримані наніс удар лівою рукою в голову інспектора Кіт А.В., чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 185 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Крім того, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №085469 від 14 жовтня 2017 року вбачається, що 14.10.2017 о 12 год. 25 хв. гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 в громадському місці, біля будинку №113, 113А по вул. Микулинецька в м. Тернополі, висловлювався нецензурною лайкою, голосно кричав, розмахував руками, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вини у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень не визнав. Захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4, підтримав позицію свого підзахисного.

Дослідивши матеріали справи, допитавши у судовому засіданні свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, оглянувши диск відеозапису події, заслухавши пояснення ОСОБА_1, доводи та міркування його захисника ОСОБА_4, поставивши на терези усі твердження та наявні в матеріалах докази, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3, який є лейтенантом поліції, інспектором роти №1 батальйону УПП у м. Тернополі ДПП, надав показання суду, що 14.10.2017, під час несення служби у складі екіпажу 0130, спільно з інспектором роти 1 батальйону УПП у м. Тернополі ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_7, близько 11 год. 37 хв. по вул. Микулинецька в місті Тернополі, було виявлено колісний транспортний засіб «Chevrolet», марки «Volt», білого кольору, який рухався назустріч без переднього та заднього державних номерних знаків, що є порушенням ПДР України. Було прийнято рішення зупинити вказаний автомобіль, у звязку з порушенням ПДР України, а саме п.2.9.в. Після зупинки водієві повідомлено про причину зупинки та встановлено особу водія ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5. На прохання пояснити щось по суті порушення, остання повідомила, що номерні знаки відсутні, оскільки автомобіль «пригнаний» з Сполучених Штатів Америки і їде з майстерні, а також повідомила, що невдовзі приїде її чоловік та все пояснить, більше нічого повідомити не змогла. Також предявила посвідчення водія на її імя та документи на даний колісний транспортний засіб, згідно яких встановлено, що автомобіль ввезений на територію України у березні 2017 року та до 14 жовтня 2017 року не зареєстрований у встановленому законом порядку. Також на прохання інспектора предявити поліс обовязкового страхування ЦПВ власників наземних ТЗ, ОСОБА_8 повідомила, що він їй не потрібен, тобто поліс відсутній, що є порушенням п.2.1.ґ ПДР України. Під час спілкування з водієм, ми побачили як на протилежній стороні дороги припаркувався колісний транспортний засіб марки «Audi», сірого кольору, з якого вийшла невідома на той час особа та перейшла дорогу в сторону, де знаходились ми в забороненому місці, а саме невідомий чоловік перейшов дорогу, яка має 4 смуги для руху у невстановленому місці та поза межами пішохідного переходу, що є порушенням п.4.14.а., 4.14.г ПДР України, про що було зроблено зауваження, на яке останній не відреагував та почав поводити себе зухвало. Під час розгляду адміністративної справи, при встановленні всіх обставин справи про адміністративне правопорушення за порушення ПДР водієм ОСОБА_8 вказаний чоловік представився чоловіком водія ОСОБА_8, почав кричати до інспекторів поліції, шарпати їх за формений одяг, кричати, погрожувати інспекторам поліції фізичною розправою, ігноруючи моральні правила поведінки особи в суспільстві, а також вчиняти активні дії з метою перешкоджанню працівникам поліції розгляду справи щодо водія колісного транспортного засобу якого було зупинено, а саме забрати водія з місця події та покинути місце у невідомому напрямку. Оцінивши ситуацію, оскільки чоловік поводив себе дуже агресивно, інспектор Паслай М.В. викликала ще один екіпаж на місце події для допомоги, про що повідомила в радіоефір. Після чого на місце події прибув екіпаж 0151, у складі ОСОБА_9 та ОСОБА_5 На момент прибуття екіпажу 0151 на місце події, невідомий громадянин всілякими засобами та методами намагався перешкоджати діям працівників поліції щодо розгляду справи відносно гр. ОСОБА_8, а саме почав виражатися нецензурною лайкою, погрожував інспекторам фізичною розправою, поводив себе зухвало, агресивно, своїми діями вчиняв дрібне хуліганство (ст. 173 КупАП ), також повідомлено про вчинення ним порушення ПДР, а саме невиконання вимог п.4.14.а, п.4.14.г та наголошено на необхідності дотримання ПДР України. Однак останній продовжував виражатись нецензурною лайкою та кричати. Як пізніше встановлено вказаний невідомий громадянин виявився громадянином ОСОБА_1, проте особистих даних, яких би було достатньо для встановлення особи, а також за цими даними, які він назвав скласти адміністративні матеріали, щодо вчинених порушень, виявилось неможливим, оскільки в базі даних АРМОР та АДБ за запитом ОСОБА_1 знайдено близько 10 осіб. Щодо унеможливлення неправомірних дій, а саме складення адміністративні матеріали та притягнення до відповідальності осіб, які не вчиняли правопорушення, вищевказаній особі було повідомлено про необхідність назвати анкетні дані в повному обсязі, або предявити документ, який засвідчує особу, в іншому випадку у разі ненадання цих даних, особу буде запрошено у відділ поліції для встановлення особи та в подальшому для складання адміністративних матеріалів. Також розяснено, що у разі невиконання законної вимоги працівника поліції, громадянина буде затримано із застосуванням фізичної сили та спецзасобів та доставлено у відділ поліції. Інспектором Паслай М.В. було запрошено гр. ОСОБА_8 до службового автомобіля для завершення розгляду справи та винесення постанови, розяснено права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутність у водія поліса обовязкового страхування ЦПВ власників наземних ТЗ. При винесенні постанови гр. ОСОБА_1 неодноразово переривав процес винесення постанови, після чого підійшов до автомобіля «Chevrolet», марки «Volt» та сів за кермо автомобіля. Мною та командиром роти ОСОБА_5 було переміщено службові ТЗ у такий спосіб, щоб унеможливити рух вказаного автомобіля, оскільки громадянин, який перебував за кермом не предявив ніяких документів, які надали б йому право керування, а також ніяких документів, що даний автомобіль належить йому чи гр. ОСОБА_8, тобто не було законної підстави для допущення такої особи до керування. Також в процесі спілкування з ними ОСОБА_1 зателефонував до невідомих осіб та повідомив їм про те, що потрібно прибути за адресою вул. Микулинецька «Мітсубісі Сервіс» та наголосив їм, що вони повинні засвідчити те, що під час того, як він перейшов дорогу з порушенням ПДР, інспектори його покликали. Приблизно через 15 хв. з моменту такого дзвінка, на місце прибув невідомий чоловік. ОСОБА_1 ще раз пояснив, що він має засвідчити, на що той погодився. Оскільки гр. ОСОБА_1 не надав достатньо даних для встановлення особи та не предявив документ, який засвідчує особу, його було запрошено в службовий автомобіль для проїзду у відділ поліції для встановлення особи та для складання адміністративних матеріалів. Таку законну вимогу було озвучено кілька разів, після чого було попереджено, що у разі невиконання законної вимоги працівника поліції, його буде затримано із застосуванням фізичної сили та спецзасобів «кайданки металеві». Після чого ОСОБА_1, намагався сісти в автомобіль «Chevrolet», марки «Volt», з метою уникнення відповідальності покинути місце події. Після цього, ним разом із іншим працівником поліції здійснено миттєве реагування на вказану ситуацію та згідно ст.ст. 43-45 Закону України «Про Національну поліцію» застосовано фізичну силу, спецзасоби «кайданки металеві» та затримано ОСОБА_1 і доставлено до Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області. Також останньому було запропоновано скористатись безоплатною правовою допомогою та надати контакті дані близьких родичів чи інших осіб, для повідомлення його місцезнаходження, на що останній відмовився в категоричній формі. Під час доставки гр. ОСОБА_1 до Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області в службовому автомобілі Тойота Пріус д.н.з. 11 3339 на синьому фоні, останній поводив себе дуже агресивно, нецензурно виражався, погрожував працівникам поліції фізичною розправою, намагався нанести удари головою працівнику поліції. Прибувши у ТВП ГУ НП в Тернопільській області за адресою м. Тернопіль, вул. Шевченка 10, оскільки гр. ОСОБА_1 скаржився на стан здоровя, мотивуючи це тим, що недавно потрапляв у ДТП, де отримав пошкодження звязків правої ноги та травму правого коліна, викликано БШД. Також по прибутті в ТВП було знято спецзасоби «кайданки металеві». БШД, яка прибувши на місце, оглянула гр. ОСОБА_1 та вказала, що нагальної потреби в госпіталізації не вбачає, проте після оформлення матеріалів за бажанням особи потрібно доставити його у медичний заклад, також лікарями БШД було запропоновано знеболюючий препарат, від якого гр. ОСОБА_1 категорично відмовився. У ТВП вдалось встановити особу ОСОБА_1, йому повідомлено про розгляд справи за порушення ПДР та про складання протоколу, ознайомлено з положеннями ст.ст. 55, 56, 59 та 63 Конституції України, та ст.ст. 268, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову за ч. 1 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складено протокол за ст. 173 та ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ознайомлено його з змістом матеріалів та надано копії . Після цього запропоновано гр. ОСОБА_1 доставити його у медичний заклад, від чого він відмовився в категоричній формі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав показання суду, які є аналогічними по відношенню до показань свідка ОСОБА_3

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10, надав показання суду, що 14 жовтня 2017 року, в обідню пору дня йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив йому про те, що потрібно прибути за адресою вул. Микулинецька до «Мітсубісі Сервіс» щоб засвідчити те, що під час того, як він перейшов дорогу з порушенням ПДР, інспектори його покликали. Прибувши на вказане місце він вищевказане і підтвердив, але особисто він цього не бачив, оскільки показання щодо вказаних подій він надає зі слів ОСОБА_1

Згідно із інформацією у вигляді відеозапису, яка міститься на магнітному диску, із камер відеотехніки закріпленої на форменому одязі інспекторів поліції, який долучено до матеріалів справи на підставі супровідного листа УПП у м. Тернополі від 20 жовтня 2017 року за вих.4648/41/33/04/-2017, та який оглянутий судом, показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є правдивими та достовірними, вони цілком узгоджуються з обставинами подій про які вони надали показання суду.

Зазначений відеозапис у взаємозвязку із показаннями свідків Кіт А.В., Колодко О.О., та іншими матеріалами справи, безсумнівно підтверджують винність Черниш В.Г. у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки на відеозаписах чітко спостерігається, що 14.10.2017, близько 12 год., по вул. Микулинецька, 113 та 113А в місті Тернополі, Черниш В.Г. на зауваження працівників патрульної поліції щодо порушень правил переходу автомобільної дороги не відреагував, натомість одразу почав поводити себе зухвало по відношенню до останніх, голосно кричав в громадському місці, виражався нецензурною та образливою лайкою, на неодноразові законні вимоги працівників поліції щодо припинення протиправних дій не реагував, погрожував їм фізичною розправою, вчиняв активні дії з метою ненадання можливості працівникам поліції розглянути справу щодо водія якого вони зупинили за порушення ПДР України, шарпав їх за формений одяг, на неодноразові законні вимоги працівників поліції предявити документи, які б могли посвідчити його особу, для розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП, не виконав.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 доводиться наступними наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №433898 від 14 жовтня 2017 року, прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 (пятдесят одна) грн., за те, що він 14 жовтня 2017 року, о 12.год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька вийшов на проїзну частину догори та перейшов її поза пішохідного переходу, дорога має чотири смуги для руху, чим порушив п. 4.14а; 4.14.г ПДР України.

Згідно наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне затримання від 14 жовтня 2017 року за статтею 185 КУпАП вбачається, що 14.10.2017 о 12 год. 35 хв., у звязку із вчиненим ОСОБА_1 правопорушенням, передбачених ст.ст. 127, 173, 185 КУпАП, для встановлення особи, складання адміністративних матеріалів, припинення правопорушення, для розгляду справи його затримано.

Відповідно до диспозиції статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення обєктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обовязковою ознакою субєктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Законодавець у статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення характеризує наступну обєктивну сторону адміністративного правопорушення, яка полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов'язків.

Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 №8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Тобто, злісна непокора полягає у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків. Ця відмова має бути виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

У статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень,запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (абзац 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Частиною 1 статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів).

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», суд відмічає, що кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Оскільки у вітчизняному процесуальному законі відсутнє визначення розумного сумніву чи доведеності вини поза розумним сумнівом, то для належного розуміння сутності поняття поза розумним сумнівом в Україні насамперед керуватися практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), в якій Суд ілюструє європейський стандарт розуміння аналізованого принципу.

Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього, відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 р. у справі Кобець проти України. Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Саме за вищевикладених обставин та вимог закону суд, оцінюючи докази вини ОСОБА_1, керуючись критерієм прецедентної практики Європейського суду з прав людини «поза розумним сумнівом», приходить переконанню, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, та адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто вчинення дрібного хуліганства.

При обранні адміністративного стягнення, суд виходить з вимог частини 2 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При обранні виду адміністративного стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, в зв'язку з цим суд вважає за доцільне обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, ст.ст. 173 185, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173,185 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян а саме 170 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір судовий збір в розмірі 320 грн. в дохід держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяОСОБА_11