Номер провадження: 33/785/1457/17
Номер справи місцевого суду: 497/2911/15-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_2, за участю ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Болградського районного Одеської області від 14.08.2017 року,-

встановив:

оскаржуваною постановою судді Болградського районного суду Одеської області від 14.08.2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого лікарем-терапевтом КЗ «Болградський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КК № 203523, виданий 18.01.1999 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, та на підставі ст.38 КУпАП провадження по справі закрито у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №154287 від 12.12.2015 року, 30.09.2015 року о 08:00 годині ОСОБА_3, керуючи автомобілем MAZDA 323F, державний номер 69 634 ОК, в м. Болграді по другорядній дорозі по вул. Першотравнева, від вул. Малевінського в бік вул.25 Серпня, та підїжджаючи до нерівнозначного перехрестя вулиць Першотравнева і 25 Серпня, де головною дорогою є вул. 25 Серпня, мав намір повернути на вул. 25 Серпня (ліворуч), не надав при цьому переваги у русі мотоциклу Кавасакі, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, в результаті чого транспортні засоби зазнали технічні пошкодження..

Оскаржуваною постановою, суддя районного суду визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та закрив провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову районного суду скасувати та провадження закрити у звязку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Апелянт посилається на те, що суддя районного суду не дослідив всіх обставин справи та дав невірну оцінку доказам по справі.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_3, який про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом відправлення судової повістки СМС-повідомленням за телефоном, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 з цим, будучи повідомленим про судовий розгляд, ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Приймаючи до уваги те, що будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в апеляційному суді, ОСОБА_3 не зявився в судове засідання, апеляційний суд оцінює таку поведінку, як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді його справи в суді.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Заслухавши пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про незаконність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді в цілому були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що в мотивувальній частині постанови відповідно до вимогам ст.280 КУпАП, суддя зясував та зазначив свій висновок про те: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Наведені в оскаржуваній постанові висновки судді районного суду не спростовані доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 При цьому доводи апелянта про те, що підїхавши до перехрестя він виконав вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України суперечать протоколу огляду місця події, який було складено на доручення суду. Відповідно до змісту протоколу при огляді місця події ОСОБА_3 пояснив, що «наблизившись до вул.25 Серпня, він призупинився (знизив швидкість до мінімальної) і не побачивши перешкод у русі, виїхав з другорядної дороги на головну, продовжив рух. Наведене беззаперечно підтверджує той факт, що ОСОБА_3 виїжджав з другорядної дороги на головну та повинен був забезпечити безперешкодний проїзд транспортним засобам, які рухалися по головній дорозі. Доводи ОСОБА_3 про те, що потерпілий ОСОБА_4 рухався по головній дорозі з перевищенням швидкості, а тому не вжив заходів щодо своєчасного гальмування з причин чого не впорався з керуванням та сам допустив зіткнення матеріалами справи не підтверджуються.

За таких умов, висновок судді районного суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованим.

ОСОБА_1 з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування оскаржуваної постанови та прийняття апеляційним судом нової постанови.

В резолютивній частині оскаржуваної постанови суддя прийняв рішення про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрив провадження в справі в звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 з цим, таке рішення судді є необґрунтованим, оскільки положення п.7 ст.247 КУпАП передбачають закриття провадження в звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, що позбавляє суд приймати рішення по суті справи, зокрема про винність особи із зазначенням свого висновку у резолютивній частині постанови.

У відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння. В цьому разі провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Таким чином, у резолютивній частині постанови вказується прийняте у справі рішення. У справі про адміністративне правопорушення суд має право відповідно до ст.2 ст.84 КУпАП виносити одну з таких постанов: а) про накладення адміністративного стягнення; б) про застосування заходів впливу, передбачених ст.241 КУпАП; в) про закриття справи. Тобто, закриття справи неможливо поєднати із накладенням адміністративного стягнення чи застосуванням заходів впливу.

Завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення, як випливає із ст.245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у суду необхідності встановлювати в резолютивній частині постанови вину. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відсутність висновків про винуватість в резолютивній частині постанови про закриття провадження у справі на підставі закінчення строків накладення адміністративного стягнення не є перепоною для розгляду справи про відшкодування шкоди в цивільному судочинстві.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин та того, що в апеляційній скарзі ставилося питання про зміну постанови судді районного суду, що не відповідає вимогам закону, оскільки у відповідності до вимог ст.38, п.7 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, що унеможливлює одночасне прийняття рішення про визнання особи винною, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Болградського районного суду Одеської області від 14.08.2017 року відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Копії постанови направити ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2