АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/8627/17 Суддя 1-ї інстанції: Сугачова О.О.
Провадження № 33/790/1266/17
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрика В.П., за участю захисника особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 - адвоката Донець Артема Андрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2017 року у відношенні ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (дксять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Суддею, з урахування змісту протоколу про адміністративне правопорушення було встановлено, що ОСОБА_2, 20.06.2017 року о 23:00 в м. Харкові по вул. Героїв Праці, б. 32 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рога, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку, за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в наркологічному центрі по вул. Шевченко, 26 відмовився в присутності двох свідків, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з таким рішенням судді, ОСОБА_2 22.09.2017 року поштовим зв'язком направив апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2017 року скасувати та постановити нову, якою справу закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови як пропущений з поважних причин та зупинити перебіг строку виконання постанови суду на час апеляційного розгляду.

В обґрунтування причин пропуску апеляційного строку ОСОБА_2 зазначає, що 29.08.2017 року вже звертався з апеляційною скаргою, однак, з «інтернет-ресурсу» Судової влади України дізнався, що апеляційну скаргу повернуто у зв'язку із пропуском строку. Вказує, що можливо помилявся в порядку обчислення строків, тому просить поновити пропущений ним строк. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що справу було розглянуто без його участі, та без урахування його пояснень, хоча він направляв клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вважав доведеною обставину щодо наявності у нього ознак алкогольного сп'яніння, але апелянт зазначає, що жоден доказ, наведений в постанові про це не свідчить.

Підставою для зупинки транспортного засобу поліцейськими були не ознаки алкогольного сп'яніння, а відсутність підсвітки номерного знаку. Апелянт вважає таку підставу незаконним приводом для «виявлення» у нього ознак сп'яніння, та зазначає, що поведінка поліцейських не викликає довіри. Вказує, що в постанові та протоколі не уточнено яким саме технічним засобом поліцейські хотіли провести огляд на стан сп'яніння, хоча перелік таких засобів визначений Наказом МВС № 33 від 01.03.2010 року. Посилається на відповідь надану на адвокатський запит, що лейтенанту поліції ОСОБА_4 видано спеціальний технічний засіб, який не входить до визначеного Наказом переліку технічних засобів.

На вимогу ОСОБА_2 поліцейські не надали сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. В момент, коли поліцейські пропонували пройти огляд на місці свідків не було.

Звертає увагу, що в його поясненнях зазначена адреса медичного закладу вул. Шевченка, 32, як про це сказали поліцейські, а в протоколі та постанові суду вказана адреса вул. Шевченка 26. Зазначає, що поліцейськими некоректно було сформульовано, де має бути проведений огляд, вони не пояснили ані назви установи, ані підстави чому лише ця установа проводить огляд, тому запропонований поліцейськими огляд на стан сп'яніння не відповідає Інструкції та КУпАП.

Вважає, що пояснення свідків написані під керівництвом поліцейських, що є порушенням ст. 251 КУпАП, у судове засідання вони не були викликані. У зв'язку із відсутністю в судовому засіданні ОСОБА_2 був позбавлений можливості заявити клопотання про виклик свідків, зазначених в протоколі, та того, що перебував з ним в автомобілі на пасажирському сидінні.

Заслухавши пояснення захисника Донець А.А., який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки причини такого пропуску є поважними, а вказані обставини його пропуску не спростовані матеріалами справи, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Посилання апелянта щодо відсутності свідків під час того, як працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, та що їх пояснення були викладені під керівництвом працівників поліції, апеляційний суд відхиляє, оскільки це не підтверджено жодними доказами, а крім того, зміст пояснень свідків апелянт не спростовує в апеляційній скарзі.

Твердження про невірне зазначення адреси медичного закладу - вул.Шевченка, 32 в письмових поясненнях ОСОБА_2, де йому працівниками поліції пропонувалось пройти огляд також не спростовує наявність в його діях невідповідності вимогам п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки така адреса зазначена суто в поясненнях ОСОБА_2, в протоколі про адміністративне правопорушення та інших документах вказана інша адреса - вул. Шевченка 26, а крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_2, вбачається, що працівникам поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за процедурою, яка визначена положеннями ст.. 266 КУпАП, але останній, як вказано в цих поясненнях, наполягав на проведенні огляду не в тому медичному закладі, який визначений управлінням охорони здоров'я, а в лікарні № 4, не обґрунтовуючи належним чином такі вимоги, чим фактично відмовився від проведення такого огляду.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суддею суду першої інстанції було встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується змістом протоколу серії БР 205622 від 20.06.2017 року, поясненнями ОСОБА_2, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, розпискою ОСОБА_2

Апеляційний суд вважає, що вказаним доказам в їх сукупності суддею надано об'єктивну оцінку, та на її підставі зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_2 Надана апеляційному суду копія рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2017 року не спростовує правильність такого висновку, оскільки предметом розгляду та оцінки при ухваленні цього рішення були інші обставини.

В судовому засіданні захисник Донець А.А. подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, яке на думку апеляційного суду задоволенню не підлягає, оскільки правопорушення згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 вчинив 20.06.2017 року, постановою судді суду першої інстанції від 19.08.2017 року на нього накладено адміністративне стягнення, тобто це рішення прийнято у межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Враховуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що підстав для скасування постанови Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2017 року за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2017 року задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик