Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/873/17 Головуючий в 1-й інстанції - Антоненко М.В.
Єдиний унікальний № 330/1686/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, адвоката Горшовенка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Горшовенка А.В., який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Узбекістана, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, відповідно до протоколу серії БД №019032 від 10.08.2017 року (далі Протокол), 10 вересня 2017 року о 00 годині 15 хвилин по вул. Першотравневій 2, смт. Кирилівка Запорізької області, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Опель Омега н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження медичного огляду відмовився у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків. Отже, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, скоївши, таким чином, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Горшовенко А.В. вважає, що при розгляді справи, суд першої інстанції порушив права ОСОБА_2 та навмисно позбавив його права на захист, оскільки:

- суддя виніс постанову фактично знаходячись у відпустці, без заінтересованості у повному судовому розгляді справи та встановлення фактичних обставин справи;

- судом були повністю проігноровані неодноразові клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвоката про виклик та допит свідків по справі, як тих, кого було вписано у протокол про адміністративне правопорушення, так і тих, хто був біля поліцейського, коли він порушував права його підзахисного та складав протокол;

- судом проігноровано те, що на місці здійснювалась відео зйомка, однак вона не надана до протоколу;

- судом проігнорований той факт, що у поліцейського не було відповідного спецтехзасобу для проведення огляду на стан сп'яніння, який затверджений наказом МВС (про що вказано у відповіді на адвокатський запит). Так, відповідно до пояснень ОСОБА_2 (у тому числі і наданих у судовому засіданні), поліцейський на його вимогу відмовився проводити медогляд у медичному закладі, ігноруючи вимоги його підзахисного. Також були проігноровані вимоги про надання для ознайомлення сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку. Після складання протоколу про те, що ОСОБА_2 начебто був у нетверезому стані, поліцейський дозволив йому надалі керувати автомобілем.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити справу у відношенні ОСОБА_2.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника Горшовенка А.В., перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга адвоката Горшовенка А.В., який діє в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановив.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, окрім іншого, постанова має містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, однак оскаржувана постанова зазначених обставин не мітить, а містить лише посилання на протокол про адміністративне правопорушення.

В постанові судді місцевого суду було зазначено, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

В порушення вимог ст. 283 КУпАП, у постанові суд формально послався на докази, які містяться в матеріалах справи, не проаналізувавши їх, та не надавши їм належної правової оцінки.

Обов'язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, вчинення якого інкримінувалося ОСОБА_2, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законом не визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп'яніння, натомість, такий порядок визначено Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 7 Розділу I Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Проаналізувавши положення вказаного підзаконного акту можна зробити висновок, що в разі відмови водія на місці проходити огляд на стан сп'яніння, йому обов'язково має бути запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров'я.

Відтак, для прийняття правильного рішення у вказаній справі суддя мав встановити, що ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці, а також в закладі охорони здоров'я.

ОСОБА_2, відповідно до протоколу, інкримінувалось керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння і відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків, при тому в протоколі не зазначалося про відмову від проходження медичного огляду, і вказівка про це у судовому рішенні, без наявних на те доказів, була зроблена безпідставно.

ОСОБА_2 під час судового розгляду справи свою вину заперечував, зазначав, що він не відмовлявся від проходження встановленого законом порядку огляду, а лише відмовився від проходження огляду за допомогою драгера. Під час апеляційного розгляду останній підтримав ці доводи і доповнив їх, що він не бажав проходити огляд за допомогою приладу драгер, оскільки вважав, що вказаний прилад був несправний. ОСОБА_2 зауважував, що працівниками поліції були проігноровані вимоги про надання для ознайомлення сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку. Пояснював, що оскільки йому не пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, відповідно, він не відмовлявся від проходження такого огляду.

Письмові пояснення свідків, долучені до матеріалів провадження (які до речі, викладені на бланку і фактично засвідчені тільки підписами свідків), вказані доводи жодним чином не спростовують, оскільки з їх змісту лише випливає, що водій ОСОБА_2 відмовився від проведення огляду на стан сп'яніння. При цьому, пояснення не містять відомостей чи перебував водій з ознаками сп'яніння, якого саме сп'яніння (алкогольного, наркотичного, під впливом лікарських препаратів тощо), від проведення якого огляду (на місці чи в медичному закладі) відмовився водій, підстави цієї відмови.

З огляду на вказані обставини, доводи ОСОБА_2 викликали об'єктивний сумнів щодо його вини, а також наявність в його діях складу правопорушення, однак для усунення цього сумніву суддею відповідних заходів вжито не було.

Так, суд не викликав і не допитав свідків, письмові пояснення яких долучені до матеріалів справи. Так само, не викликав і не допитав працівника поліції, який оформлював матеріали справи. Не з'ясував чи відбувалася відеофіксація події, чи мав працівник поліції сертифікований спеціальний технічний засіб, чи пропонувалося ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, і чому при наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння його не було відсторонено від керування транспортним засобом (принаймні відомості про це відсутні).

Фактично на підтвердження вини ОСОБА_2 вказував тільки протокол, однак відомості зазначені в ньому, без наявності інших доказів, не можуть свідчити про безсумнівну наявність вини.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак постанова місцевого суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу адвоката Горшовенка А.В., який діє в інтересах ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - скасувати.

Провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін