Справа № 746/299/17 Головуючий у 1 інстанції Ходіч В. М.
Провадження № 33/795/431/2017
Категорія - ст. 185 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року місто Чернігів

Суддя Апеляційного суду Чернігівської області Акуленко С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Срібнянського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2017 року, -

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на своєму утриманні 2-є неповнолітніх дітей, працюючого машиністом технологічних насосів Гнідинцівського ГПЗ ПАТ «Укрнафта»,

притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 320 гривень.

25 липня 2017 року о 01 год. 40 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Срібне-Поділ 2 км, керував автомобілем DAEWOO-LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9.А Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

25 липня 2017 року о 01 годині 50 хвилин ОСОБА_1 на автодорозі Срібне-Поділ 2 км, не виконав законні вимоги працівника поліції, під час виконання службових обовязків, чинив фізичний опір, вдався до втечі та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, а справу закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В підтвердження своїх вимог зазначив, що він не керував автомобілем, однак суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги його показання та показання свідка ОСОБА_2, який керував автомобілем, натомість послався на показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які не були присутні на місці події. Вказує, що не може бути доказом по справі відеозапис, оскільки на ньому нічого не видно. Вказую, що медичний висновок складений на підставі візуального огляду, оскільки ОСОБА_1 відмовився від продуття приладу та кров не сдавав. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає законодавчо закріпленій формі. При складанні протоколу не розясненні права, чим порушено право на захист. Також, порушений порядок проведення огляду на стан спяніння. Стосовно адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, апелянт підтвердив його вчинення.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог, викладених у ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути зясовані всебічно, повно й обєктивно в їх сукупності.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, які ОСОБА_1 не оскаржуються, тому в цій частині рішення не перевіряється.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП судом першої інстанції встановлені вірно. Ці обставини підтверджуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 25.07.2017 року серія БР № 277557 (а.с. 14), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану спяніння (а.с. 15), рапортами інспекторів Коваленка О.А. та Копаниці О.В. (а.с. 16-17).

Крім того, судом першої інстанції, під час судового розгляду були допитані вказані інспектори, які підтвердили свої пояснення у рапортах, допитаний лікар ОСОБА_5, яка здійснювала освідування ОСОБА_1 в лікарні.

Також, суд допитав свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили, що були запрошені працівниками поліції, де в їх присутності ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол.

Перебування ОСОБА_1 на місці водія також підтверджується відеозаписом з відео реєстратора патрульної машини, де чітко видно, як ОСОБА_1 виходив з місця водія. Цьому доказу суд першої інстанції також дав правильну оцінку.

Крім того, з рапорту та відеозапису вбачається, що після зупинки, під час спілкування та вимагання надати документи працівникам поліції ОСОБА_1 намагався втекти, який в свою чергу був затриманий поліцейським.

Вказану поведінку суд, також, розцінює як таку, що підтверджує намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності, а як наслідок підтвердження факту керування транспортним засобом саме ним.

Посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на різного роду порушення, суд апеляційної інстанції перевірив та приходить до висновку про їх надуманість. Вказану поведінку та посилання, начебто, на порушення, суд розцінює, як захисну версію для уникнення від адміністративної відповідальності.

Разом з тим, при накладенні стягнення суд першої інстанції, хоча і послався на статтю 36, однак припустився помилки.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Аналізуючи санкції статей 130 ч. 1 та 185 ч. 1 КУпАП та зважаючи на приписи статті 24 КУпАП, суд приходить до переконання, що більш серйозним правопорушенням є правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КУпАП, а тому і стягнення треба накладати відповідно до санкції вказаної статті.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Так, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених адміністративних правопорушень, особу ОСОБА_1, його поведінку, його ставлення до вчиненого та приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 185 КУпАП з призначенням додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Керуючись ст. 293, 294, 247 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Срібнянського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2017 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині призначення стягнення.

Призначити ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті пятдесят пять) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6