Справа № 163/2544/17 Провадження №33/773/973/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 28.09.2017 о 10 год. 50 хв. в м.Любомль по вул. 1 Травня, Волинської області, керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф», д.н.НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі ст.22 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням. Посилається на те, що він щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місце проживання та роботи, має на утриманні малолітню дитину, а також дружину, яка перебуває у стані вагітності. Також просить врахувати скрутне матеріальне становище його сім'ї, а також те, що громадська організація, де він працює священиком, є неприбутковою, і не має постійного фіксованого доходу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримував апеляційну скаргу та просив закрити провадження у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи, кваліфікація дій та доведеність вини ОСОБА_1 не заперечується останнім, дані обставини апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, клопотання апелянта про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП - у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, до задоволення не підлягає з наступних підстав.

На думку апеляційного суду, особи, які вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керують транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, становлять підвищену суспільну небезпечність для учасників дорожнього руху. Про що свідчить те, що санкція даної норми закону з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативною та суворою.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до адміністративної відповідальності, працює священиком, за місце проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину та дружину, з урахуванням всіх інших обставин справи в їх сукупності, об'єктивних підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.22 КУпАП, вважаючи вчинене правопорушення малозначним, апеляційний суд не знаходить.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, позитивні дані про особу правопорушника, а тому прийшов до правильного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке є безальтернативним, а також необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових аналогічних правопорушень як самим ОСОБА_1, так і іншими особами.

За наявності вказаних обставин, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П. Денісов