Справа № 488/2930/17 02.11.2017 02.11.2017 02.11.2017
Номер провадження: 33/784/434/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"2" листопада 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Кузьміних І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Згідно постанови судді, 20 серпня 2017 р. о 16 годині 20 хвилин на вул. 295 Стрілецької Дивізії, 17 в м. Миколаєві, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: звужені зіниці ока, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. В порушення вимог п.2.5 ПДР, від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та не відповідає дійсним обставинам справи.

Зазначає, що протягом останнього року він притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим позбавлений прав на керування транспортним засобом. Працівники патрульної поліції знають його транспортний засіб і кожного разу зупиняють для проведення перевірки. Знаючи це, та не маючи прав на керування транспортним засобом, останнім часом, він не сідав за кермо, а просив свого товариша ОСОБА_3 підвозити його на власному транспортному засобі за наявності такої потреби.

Стверджує, що 20.08.2017 р. саме ОСОБА_3 перебував за кермом автомобіля. Працівники поліції побачили його автомобіль, поїхали за ним та зупинили транспортний засіб. В момент зупинки він знаходився на пасажирському сидінні, а за кермом - ОСОБА_3 Зазначає, що працівники патрульної поліції не могли з точністю встановити, хто був за кермом, оскільки автомобіль має тоноване скло, що не дає можливості бачити, хто знаходиться в салоні автомобіля.

Зазначає, що свідка ОСОБА_4, у якого працівники патрульної поліції відбирали пояснення, взагалі при зупинці транспортного засобі не було, він проходив уже під час з'ясування всіх обставин. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також не були свідками того, що він керував транспортним засобом, а були присутні лише під час складання адміністративного протоколу та його відмови від проходження медичного огляду. Натомість, особу, яка фактично керувала транспортним засобом - ОСОБА_3, працівники поліції не допитали в якості свідка.

Апелянт стверджує, що не керував транспортним засобом, оскільки не мав прав водія, або тимчасового талону на право керування транспортним засобом, а тому відмовився проходити медичний огляд.

Вважає, що суддя прийняв судове рішення на підставі припущень поліцейських та осіб, які фактично не були свідками самої події та які не є спеціалістами в даній галузі знань про те, що він знаходився в стані наркотичного сп'яніння.

Вказує, що суддя незаконно послався лише на письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, не викликавши їх в судове засідання для дачі особистих пояснень суду. А оскільки суд позбавив його можливості бути присутнім в судовому засіданні, не повідомивши належним чином про дату та час судового засідання, він не міг надати пояснення суду та заявити клопотання про виклик вищенаведених свідків та ОСОБА_3 для дачі пояснень.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис, здійснений за допомогою відеореєстратора при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, який витребуваний апеляційним судом, встановлено наступне.

Апеляційний суд вважає правильними висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України. Висновки судді ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що позбавляє підстав доводи апелянта в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тому суддя обгрунтовано, як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення свідків, які були присутні при його складанні, згідно яким ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису, здійсненому за допомогою нагрудної камери поліцейського при його складанні.

Дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд встановив, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 хоча і знаходився біля пасажирського сидіння автомобіля, але працівники поліції відразу заявили, що бачили, як ОСОБА_1 залишив місце водія. Працівники поліції відразу звернулися до чоловіка, який випадково проходив поруч та був очевидцем цих подій, та який підтвердив, що дійсно бачив, як водій автомобіля BMW помінявся місцями з пасажиром до приїзду працівників поліції.

В суді свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є інспекторами УПП у місті Миколаєві, підтвердили обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, стверджували, що за кермом автомобіля BMW був саме ОСОБА_1 Оскільки їм було відомо, що останній був позбавлений права керування транспортним засобом, вони переслідували даний автомобіль, який з пр. Богоявленського повернув у бік вул. 295 Стрілкової Дивізії. Коли автомобіль зупинився, відразу ОСОБА_1 помінявся місцями з пасажиром, залишивши місце водія. Але, на місці зупинки транспортного засобу був свідок, який теж бачив, як ОСОБА_1 залишив місце водія. Були усі підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп'яніння, а тому останньому було запропоновано пройти медичний огляд у медичному закладі, але ОСОБА_1 відмовився.

Пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_4, який підтвердив, що коли автомобіль BMW звернув з пр. Богоявленського та почав рух по вул. 295 Стрілкової Дивізії, автомобіль зупинився і водій ОСОБА_1 залишив місце водія та пересів на пасажирське місце, і потім під'їхали працівники поліції.

Як слідує з відеозапису, свідок ОСОБА_4 був випадковим перехожим, а тому відсутні підстави вважати його показання неправдивими, як стверджує апелянт.

Зазначені докази спростовують твердження апелянта, що він не керував транспортним засобом, а також, що вказаний в протоколі свідок ОСОБА_4 не був присутній під час зупинки транспортного засобу.

Отже, доводи апелянта та пояснення свідка ОСОБА_3, допитаного апеляційним судом, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовані доказами, дослідженими апеляційним судом.

Окрім того, з відеозапису вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, однак він не відповідав на таку пропозицію, лише твердив що він не був за кермом, у зв'язку з чим таку поведінку ОСОБА_1 обгрунтовано розцінено як відмову в проходженні медичного огляду.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі.

Хоча свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не були допитані в суді, але письмові пояснення свідків відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Враховуючи, що відповідно до постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.07.2017 р. ОСОБА_1. притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та повторно вчинив аналогічне правопорушення, суддя дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Хоча судове засідання 14.09.2017 р. проведено у відсутність ОСОБА_1, однак він скористався правом апеляційного оскарження, під час якого фактично поновленні його процесуальні права.

Стягнення за вчинене адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу передбачений санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2017 року у відношенні ОСОБА_1, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: