Справа № 458/817/17
ПОСТАНОВА

17 листопада 2017 року суддя Турківського районного суду Львівської області Строна Т.Г., розглянувши в м.Турці Львівської області матеріали, які надійшли із Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП України у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки селища Бориня Турківського району Львівської області, громадянки України, яка працює вчителем у Боринському НВК,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

ОСОБА_1 пред'явлено у правопорушення те, що 22.08.2017 року о 08:50 годині, на вул.Ів.Франка в смт.Бориня Турківського району Львівської області, на центральній дорозі, в присутності сторонніх осіб вона кричала та висловлювалася нецензурною лайкою на ОСОБА_2, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Протокол про адміністративне правопорушення надійшов до суду повторно 06.11.2017 року.

Встановлено, що 18.09.2017 року ОСОБА_1 подала в суд заяву наклепницького характеру, в якій вона повідомляла суд про те, що суддя Строна Т.Г. нібито: "не дала" їй якийсь запис суду; хамила їй, принижувала її людську гідність; не розбираючись у документах архітектури, відмовила їй у виклику компетентних осіб; якийсь ОСОБА_3 робив ремонт будинку судді; суддя є "коліжанкою" якоїсь повії, ОСОБА_4.

Враховуючи наведене вище, приходжу до висновку про необхідність заявити собі самовідвід, оскільки після таких образливих наклепів на адресу судді, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 в 2015 році вже зверталася із наклепом на суддю, неправдиво обвинувачуюючи її у тому, що суддя нібито побудувала свій гараж на території суду, а тому вважаю, що буде відсутня можливість забезпечення достатніх гарантій, щоби виключити будь-які сумніви щодо неупередженості судді.

При цьому враховую, що діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості заявити відвід судді або самовідвід.

Однак при вирішенні цього питання вважаю необхідним керуватися засадою верховенства права відповідно до ст. 8 Конституції України та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (справи "Білуха проти України", "Мироненко і Мартенко проти України") важливим є, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться".

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в безсторонності судді. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими. У цьому зв'язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється", адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В даному випадку беру до уваги право учасників судового розгляду на справедливий розгляд незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи наведене вище, те, що ОСОБА_1 паплюжить суддю, викладає у своїх зверненнях наклепницьку інформацію про суддю, вважаю необхідним заявлений самовідвід задовольнити навіть і при тих обставинах, що викладені ОСОБА_1 відомості не відповідають дійсності і є наклепницькими, із метою забезпечення неупередженості правосуддя та права сторін на справедливий розгляд їх справи незалежним і безстороннім судом та забезпечення достатніх гарантій, щоби виключити будь-які сумніви щодо неупередженості судді.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішеннями Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.11.2006 року, "Мироненко і Мартенко проти України" від 10.12.2009 року, ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", -

постановила:

Заявлений самовідвід судді Строни Т.Г. задовольнити.

Справу передати на розгляд іншого судді Турківського районного суду Львівської області відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя