П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" серпня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності), 04.12.2016 року о 01 години 10 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві на пр-ті Броварскому, 3-А, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3, який був припаркований, що призвело до порушення вимог п. 13.1 ПДР.

Крім того, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, 04.12.2016 року о 01 години 10 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві на пр-ті Броварскому, 3-А, в стані алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився у лікаря що призвело до порушення вимог п.п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності просив закрити провадження по справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, 03.12.2016, близько 23 год. 50 хв., рухаючись на автомобілі НОМЕР_1 разом із своїм партнером ОСОБА_2 з Чернігівської області, по пр. Броварському, 3 в м. Києві зупинились на АЗС. Після чого, ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, попросивши його заправити авто та припаркувати автомобіль на узбіччі, а сам пішов до кафе, що знаходилось на АЗС. Через вікно ОСОБА_1 помітив штовханину в якій приймав участь ОСОБА_2, після чого одразу ж вийшов на вулицю та почав заступатися за ОСОБА_2, однак незнайомі накинулися і на нього та почали наносити удари ногами та руками. Помітивши конфлікт, що відбувався біля кафе, охоронець, що працює на АЗС підійшов та почав всіх розбороняти. Виявилося, що незнайомі особи, які розпочали конфлікт та вели себе агресивно по відношенню до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були у стані алкогольного сп'яніння, та як стало пізніше зрозуміло, хтось із водіїв, виїжджаючи із території АЗС зачепив авто «Даф», яке було припарковано на АЗС. Після того, як всі заспокоїлись ОСОБА_1 викликав швидку медичну допомогу, працівники якої запропонували йому госпіталізацію, однак останній відмовився. Також, як зазначив ОСОБА_1 лікар швидкої не виявив у нього ознак алкогольного сп'яніння.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбчається що постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні правопорушень передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 10 травня 2017 року вищезазначене рішення суду скасовано, а матеріали справи про адміністративне правопорушення направлено на доопрацювання до Управління патрульної поліції у м. Києві, в зв'язку з неповнотою проведеної перевірки працівниками УПП.

На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва інспектором УПП у м. Києві було складено рапорт, згідно якого адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено на підставі пояснень свідків та пошкоджень ТЗ що зазначені у схемі ДТП. При цьому порушення п. 2.5 ПДР випливає з пояснень свідків про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

З положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Накозом МВС 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 1 ІІ розділу Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

При цьому наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає зазначеним вимогам інструкції, оскільки не містить ознак, за якими працівниками УПП було виявлено у особи, що притягається до адміністративної відповідальності ознаки сп'яніння.

Крім того, з показань наданих особою, що притягається до адміністративної відповідальності останній не є суб'єктом правопорушення, оскільки його ТЗ був припаркований на узбіччі, а сам він знаходився в кафе.

За таких обставин, суд, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, та ст. 62 Конституції України вважає відомості, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та письмових поясненнях свідків огляду на стан сп'яніння, такими що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.

Також, суд враховує що, згідно наданого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо пошкоджень ТЗ «Toyota», д.н.з. НОМЕР_4, вказані в схемі ДТП пошкодження на останньому були наявні ще станом на 27 вересня 2015 року.

Зазначений доказ, суд, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, визнає належним та допустимим.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою ПДР здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853), затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 07.11.2015 року та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністратвине правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Крім того, суд надаючи оцінку відомостям, що містяться у схемі ДТП, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, вважає викладені у ній дані такими, що ґрунтуються на припущеннях, а тому даний доказ визнає не належним.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що рішення Апеляційного суду м. Києва в частині усунення недоліків зазначених судом виконано не було, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, який виніс постанову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.В. Бірса