Справа № 459/1482/17 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 33/783/1077/17 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Гуцал І.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його представника - адвоката Романіва Сергія Івановича, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 9 серпня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 9 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді ОСОБА_2. 29.05.2017 року, о 01:30 год., в м. Червонограді на вул. Корольова, 3, Львівської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння з використанням технічного засобу на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності понятих, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 9 серпня 2017 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку уточнив, та просить постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 9 серпня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Водночас апелянт не заперечив проти скасування постанови судді місцевого суду та направлення справи про адміністративне правопорушення до поліції для доопрацювання та належного оформлення.

Вважає постанову судді незаконною та необгрунтованою, винесеною без повного та об'єктивного з'ясування обставин, з порушенням встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та грубим порушенням прав, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказує, що, незважаючи на надходження його клопотання про відкладення розгляду справи та поважність причин неможливості його явки на розгляд справи, розгляд справи було проведено за його відсутності, тим самим порушено вимоги, щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, щодо її розгляду в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також суддею було відмовлено у задоволенні його клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тим самим було порушено його право на справедливий суд.

Щодо обставин справи, то вказує, що оскаржуваною постановою його визнано винним у тому, що він, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення йому не ставилося у вину відмова від проходження огляду на стан сп'яніння, як особою, яка керує транспортним засобом, і не зазначалося про керування ним транспортним засобом.

Керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння згідно протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, тому такий протокол слід повернути органу поліції для належного оформлення.

Щодо порядку огляду, то вказує, що він не відмовлявся і не міг відмовитися від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки поліцейський навіть не мав можливості забезпечити проходження ним такого огляду у встановленому законом порядку. Вказує, що поліцейський не мав при собі спеціального технічного засобу для проведення такого огляду. Тому така вимога не відповідає встановленому законом порядку проведення такого огляду поліцейським. Натомість вимога пройти такий огляд у лікувальному закладі без відмови від проходження такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів чи незгоди з його результатами не відповідає встановленому законом порядку в частині підстав проведення такого огляду у лікувальному закладі.

Також, покликаючись в обгрунтування його вини на диск з відеозаписом, суддя не навів в оскаржуваній постанові будь-якого аналізу цього відеозапису. При цьому на ньому не видно у нього візуальних ознак алкогольного сп'яніння, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення (порушення координації рухів, порушення мови). Водночас на відеозаписі, на думку ОСОБА_2, координація його рухів не порушена, як і не порушено його мова.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його представника - адвоката Романіва С.І., які підтримали апеляційну скаргу та доповнення до неї, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обгрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Підтвердженням вищенаведеного є протокол про адміністративне правопорушення від 29 травня 2017 року серії БР № 092624, письмові пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, згідно яких дійсно ОСОБА_2 29.05.2017 року, о 02 год. 05 хв., на вул. Корольова, 3 у м. Львові керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Вказані докази є належними, допустимими та взаємопов'язаними, підтверджують наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи суддею місцевого суду було допущено порушення норм процесуального права, то такі не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських припаратів, так як він не відмовлявся і не міг відмовитися від проходження такого огляду та йому не запропонували пройти огляд у відповідному медичному закладі, тому такий протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, то такі вважаю безпідставними та спрямовані на уникнення апелянта від адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Так, за змістом ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за цією статтею наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції інспектор поліції ОСОБА_8 ствердив, що 29 травня 2017 року, біля 02 год. 05 хв. біля будинку № 3 на вул. Корольова у м. Львові ним був зупинений транспортний засіб марки ВАЗ 2101, водію якого ОСОБА_2 було запропоновано надати документи. ОСОБА_9, який вийшов з автомобіля, мав порушену координацію рухів, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Його було допитано та такий ствердив, що вживав алкогольне пиво та від проходження медичного огляду на місці зупинки та від поїздки в медичний заклад відмовився.

Суддя апеляційної інстанції приходить до переконання, що пояснення дані ОСОБА_8 є послідовними, тому доводи апеляційної скарги про те, що такі пояснення свідка потребують критичної оцінки, так як він є зацікавленою особою у справі, є безпідставними.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 власноручно написав, що з порушенням згідний, від проходження медичного огляду на місці та в лікарні відмовляється.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості надати пояснення в судовому засіданні та позбавлений можливості заявити клопотання про виклик свідків, так як розгляд справи було проведено у його відсутності та не враховано його клопотання про поважність причин неявки в судове засідання в суді першої інстанції, то слід зазначити, що розгляд справи неодноразово призначався на 16 червня 2017 року, 12 липня 2017 року, 25 липня 2017 року та 9 серпня 2017 року, ОСОБА_2 та його захисник належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи (а.с. 7, 8, 21, 37). Крім того, така можливість була надана ОСОБА_9 та його представнику під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте ним не було представлено будь-яких інших доказів, що спростовують його вину у вчиненні ним порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Твердження апелянта про порушення, допущені під час складання протоколу про порушення ПДР України та в суді першої інстанції, то такі, на думку судді апеляційного суду, не можуть слугувати підставою для скасування постанови судді суду першої інстанції.

Згідно ст. ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_9 обгрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а стягнення, накладене на нього, відповідає Закону - ст. 33 КУпАП, тому підстав для задоволення апеляційної скарги апелянта не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 9 серпня 2017 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Гуцал І.П.