Справа № 750/2788/17 Головуючий у 1 інстанції Григор'єв Р. Г.
Провадження № 33/795/178/2017
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю - захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, студент 4 курсу Чернігівського національного технологічного університету, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 320 грн.

Місцевим судом встановлено, що 19 лютого 2017 року, о 09.15 год., по вул. Шевченка, 20 у с. Новоселівка Чернігівського району та області, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи. Зазначив, що працівник поліції після відмови ОСОБА_2 «продути» прилад «Драгер» в грубій формі запропонував йому проїхати до лікарні, не повідомивши при цьому мету поїздки. Такими діями працівник поліції змусив ОСОБА_2 підписати протокол про адміністративне правопорушення, пояснивши, що це єдиний спосіб самостійно забрати автомобіль із місця зупинки. Вказав, що ОСОБА_2 не мав на меті будь-яким чином ухилятись від проходження огляду на стан сп'яніння, про що свідчить наявна в матеріалах справи виписка КЗОЗ ЧОНД № 422 від 19.02.2017 року, відповідно до якої останній не перебував у стані алкогольного сп'яніння, та не мав таких ознак. Крім того, зазначив, що через хвилювання ОСОБА_2 повідомив, що вживав спиртні напої, але не вказав, що це відбувалось минулого дня.

Дослідивши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №277852, 19 лютого 2017 року, о 09 год. 15 хв., ОСОБА_2 в с. Новоселівка, по вул. Шевченка, 20, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с.3).

Згідно пояснень, написаних власноруч ОСОБА_2 у вищевказаному протоколі, викладені у ньому обставини останній не заперечував.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_2 від огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння, підтверджується оголошеними в судовому засіданні місцевого суду письмовими поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно яких 19.02.2017 року, водій ОСОБА_2, за їх присутності, відмовився продувати прилад «Драгер» і їхати до лікарні для визначення стану алкогольного сп'яніння (а.с.5, 6).

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я та складання висновку за результатами огляду проводиться у присутності поліцейського.

Порушення вимог цієї норми є наслідком для визнання огляду особи на стан алкогольного сп'яніння недійсним.

Згідно пунктів 16, 20, 22 розділу третього Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 р. № 1452/735, єдиним документом, який складається за результатами огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я і таким, що підтверджує перебування водія транспортного засобу в тверезому стані або в стані алкогольного сп'яніння є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, надану ОСОБА_2 виписку КЗОЗ ЧОНД № 422 від 19.02.2017 року, відповідно до якої він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, та не мав таких ознак, місцевий суд обґрунтовано не взяв до уваги як доказ невинуватості останнього, так як вона є недійсною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

А тому, доводи апелянта з приводу відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому місцевим судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Заболотний