Справа № 339/282/17 147
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року м. Болехів Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Поляниця М.М. з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 захисника адвоката ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, Болехівської міської ради, Івано-Франківської області, громадянина України, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого лісорубом в державному підприємстві Болехівське лісове господарство,

за ст.1224,124, ч.1 ст.130, Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

На розгляд суду поступив зазначений адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст.1224,124, ч.1 ст.130, КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №030431 від 26 липня 2017 року складеного начальником СРПП №4 Долинського відділення поліції ОСОБА_3 зазначено, що ОСОБА_1 26 липня 2017 року о 20 год. 15 хв. в с. Витвиця Долинського району по вул.. Шевченка керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 здійснивши дорожньо-транспортну пригоду покинув місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди чим порушив вимоги п.2.10. а) Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ст..1224 (а.с.26).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №030430 від 26 липня 2017 року складеного начальником СРПП №4 Долинського відділення поліції ОСОБА_3 зазначено, що ОСОБА_1 26 липня 2017 року о 20 год. 15 хв. в с. Витвиця Долинського району по вул. Шевченка керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів для зменшення швидкості руху до повної зупинки т/з, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на корову спричинивши останній тілесні ушкодження, де автомобіль отримав механічні пошкодження порушив вимоги п.12.1. Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ст.124 (а.с.10).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №030430 від 26 липня 2017 року складеного начальником СРПП №4 Долинського відділення поліції ОСОБА_3 зазначено, що ОСОБА_1 26 липня 2017 року о 20 год. 15 хв. в с. Витвиця, по вулиці Шевченка, Долинського району, Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності медичного персоналу Долинської ЦРЛ чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1)

В судовому засіданні ОСОБА_1, не визнав себе винним у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушеннях та показав наступне. Автомобілем марки ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 у вечері 26 липня 2017 року керував брат ОСОБА_4 Брат подзвонив йому та вказав, що в с. Витвиця він не встигши загальмувати, вдарив корову, котра зненацька вибігла на дорогу та попросив приїхати. Взявши таксі в центрі м. Болехів поїхав в с. Витвиця, де побачив брата та невідомих людей. На місці події пояснював поліцейським, які приїхали пізніше за нього, що не керував автомобілем, про що також вказав у письмовому поясненні. Однак ці покази працівником поліції не було взято до уваги. Відмовився від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, в звязку з тим що не керував автомобілем. Про те, що вживав того дня алкогольні напої не заперечує, однак жодного відношення до ДТП не має. Зіткнення з коровою вчинив його брат ОСОБА_4 Також наполягав на виклику та допиті в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 та начальника СРПП №4 Долинського відділення поліції ОСОБА_3

В судовому засіданні лікар Долинської ЦРЛ ОСОБА_9 вказала, що ОСОБА_1, відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння у її присутності та присутності ОСОБА_10, про що було складено відповідний акт.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що того вечора на автомобілі НОМЕР_2, що належить його батькові ОСОБА_4, їхав до своєї дівчини. В с. Витвиця на дорогу раптово вибігла корова і він не встигнувши загальмувати зачепив її. Перелякавшись не зупиняючись поїхав дальше та подзвонив братові, ОСОБА_1, щоб він приїхав. Через короткий проміжок часу повернувся в с. Витвиця куди уже приїхав і брат. Пояснював поліцейському, що він був за кермом, а не брат. Автомобіль забрав батько.

З метою зясування всіх обставин справи, судом, у судові засідання призначені на13 вересня 2017 року, 18 вересня 2017 року 28 вересня 2017 року, 11 жовтня 2017 року та на 24 жовтня 2017 року неодноразово, у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, викликалися свідки зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення серії БР №030431 від 26 липня 2017 року та серії БР №030431 від 26 липня 2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 а також посадова особа, яка складала протоколи про адміністративні правопорушення - начальник СРПП №4 Долинського відділення поліції ОСОБА_3, та свідки ОСОБА_7 ОСОБА_8 однак в суд не зявлялися, про причину неявки суд не повідомили (а.с.44-45,52,56-59,60-62).

Судом також вживались інші передбачені законодавством заходи, щодо виклику зазначених свідків у судові засідання (а.с.63).

Вислухавши показання особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності та давши їм правову оцінку, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих правопорушень передбачених ст.1224,124 та ч. 1 ст.130 КУпАП оскільки зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення серії БР №030431 від 26 липня 2017 рокусерії БР №030430 від 26 липня 2017 року та серії БР №030432 від 26 липня 2017 рокудіяння не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Підставами для такого висновку, служать наступні обставини.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Частиною 3 ст. 62 Основного Закону України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положення ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд ще раз наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив, як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.1224,124 ч.1 ст.130 КУпАП, санкція яких передбачає стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Пунктом 3 d) ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод передбачено право обвинуваченого допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

У справі ОСОБА_2 проти Швейцарії рішенням Європейського суду з прав людини було встановлено, порушення п.3 d), зокрема заявник стверджував, що його засудження ґрунтувалося передусім на матеріалах доповідей таємного агента і записах його телефонних розмов із агентом, хоча на жодному етапі провадження він не мав змоги допитати його чи домогтися його допиту…

Крім цього у п. 49 вказаного рішення зазначено: … ні суддя-слідчий, ні суди першої інстанції не могли чи не бажали заслухати ОСОБА_9 [таємного агента] як свідка і провести з ним очну ставку, які дали б змогу зіставити свідчення ОСОБА_9 з твердженнями пана ОСОБА_2; до того ж ані пан ОСОБА_2, ані його захисник не мали жодної можливості протягом усього провадження допитати його і піддати сумніву достовірність його свідчень. А проте це можна було б зробити у спосіб, який враховував би у справі, повязаній із торгівлею наркотиками, законні інтереси органів поліції у збереженні анонімності їхнього агента і дав би їм змогу захистити його і використовувати у майбутньому…

Європейський суд з прав людини у п. 50. наведеного рішення робить висновок: «Коротше кажучи, права захисту були обмежені до такої міри, що заявник був позбавлений справедливого судового розгляду. Отже, було порушення пункту 3 (d), взятого у поєднанні з пунктом 1 статті 6 …»

У п. 56 свого рішення Європейський суд з прав людини у справі від 21 жовтня 2010 року Корнєєв і Карпенко проти України зазначив, що показання свідка Щ. були вагомими, для вирішення справи, оскільки вона була єдиною особою, яка безпосередньо брала участь у купівлі наркотиків у заявника і могла засвідчити, що він продав їй наркотики. Суд також зауважив, що заявникові та його захиснику не дали можливості допитати цього свідка на тому чи іншому етапі провадження, навіть як анонімного свідка і самі національні суди обґрунтовували свої висновки у справі на письмових показаннях, які вона дала на та етапі досудового слідства.

Виходячи з принципу безпосередності дослідження в судовому засіданні доказів судом були вжиті всі необхідні і можливі заходи, щодо забезпечення допиту свідків обвинувачення: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 а також допит посадової особи, яка складала протоколи про адміністративні правопорушення - начальник СРПП №4 Долинського відділення поліції ОСОБА_3 Вказані особи неодноразово викликалися в судові засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, однак в суд не зявлялися, про причину неявки суд не повідомили (а.с.44-45,52,56-59,60-62). Діючим КУпАП не передбачено право суду виносити постанови про привід свідків, а тому судом було направлено лист керівнику Долинського відділення поліції в якому просили забезпечити явку зазначених свідків, а також підлеглого працівника, однак вказаний лист не був виконаний.

Виходячи з викладеного, суд не визнає, як належні та допустимі докази письмові пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8, оскільки ні суд, не зважаючи на вжиті заходи ( неодноразові виклики свідків), ні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник не змогли допитати зазначених свідків безпосередньо в судовому засіданні.

За таких обставин показання вищезазначених свідків не можуть бути взяті судом до уваги та покладені в основу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень передбачених ст.1224,124, ч.1 ст.130 КУпАП.

У своїх первинних поясненнях даних 26 липня 2017 року, тобто в день скоєння інкримінованих йому діянь, ОСОБА_1 зазначив, що він не керував автомобілем НОМЕР_3, а автомобілем керував його брат ОСОБА_4 (а.с.15).

Уповноваженим працівником поліції всупереч вимогам діючого КУпАП (ст.256) не було відібрано пояснення в ОСОБА_4 брата особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та який був присутній на місці ДТП, не зазначено, кому передано керування автомобілем, не складено схему ДТП, не зазначено, які ушкодження отримала корова, та які механічні пошкодження отримав автомобіль.

В судовому засіданні не здобуто доказів скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст.1224,124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і таких належних та допустимих доказів не надано посадовою особою, яка складала протоколи про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, і таке не оспорюється особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що 26 липня 2017 року транспортним засобом марки ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 керував ОСОБА_4, який скоїв дорожньо-транспортну пригоду в с. Витвиця по вул. Шевченка, внаслідок якої отримала травму корова та механічні ушкодження автомобіль. Про факт вчинення ДТП 26 липня 2017 року в с. Витвиця заявив безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_4

Відповідно до п.1) ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 є відсутність у його діях складу правопорушень передбачених ст.1224, 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, ст.6,7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «ОСОБА_2 проти Швейцарії», «Корнєєв і Карпенко проти України», ст.62 Конституції України, ст.247 п.1, ст.284 ч.І п.З, ст. 294 КпАП України, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ст.1224,124 ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень передбачених ст.1224,124 ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Поляниця М.М.