АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 10 травня 2017 року, о 09 год. 50 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Ананієвої, 23, в селі Свидовець, Бобровицького району, Чернігівської області, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на невідповідність висновків судді місцевого суду фактичним обставинам справи.

Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення не містить суті та викладу об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у ньому відсутні вказівки на те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Суддя місцевого суду в оскаржуваній постанові виклав лише фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, не встановивши при цьому фактичні обставини справи, відповідно до яких, він не перебував у стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом, та не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки, наполягав на його проведенні, однак у працівників поліції не було відповідних пристроїв для його проведення.

Також апелянт посилався на відсутність свідків під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, та недопустимість як доказу долучених до протоколу письмових пояснень свідків, оскільки вони викладені на завчасно підготовлених бланках з текстом. При цьому, суддя місцевого суду відмовив у повторному виклику свідків для допиту у судовому засіданні.

Крім того, зазначав, що суддя місцевого суду при накладенні адміністративного стягнення не врахував дані про його особу, обставини, які пом'якшують відповідальність, та те, що автомобіль використовується ним у робочих цілях, та позбавлення права керування транспортними засобами поставить його у скрутне матеріальне становище.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 10 травня 2017 року, у відповідності до якого, 10 травня 2017 року, о 09 год. 50 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Ананієвої, 23, в селі Свидовець, Бобровицького району, Чернігівської області, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків /а.с. 1/;письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 10 травня 2017 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 10 травня 2017 року ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у закладах охорони здоров'я, та за допомогою приладу «Драгер», при цьому не заперечував факт вживання алкогольних напоїв /а.с. 2-3/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення суті правопорушення відповідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також на відсутність на місці складення протоколу свідків, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, у якому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, вказано місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та у відповідній графі зазначені прізвища та адреси свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також долученими до протоколу письмовими поясненнями вказаних свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та письмові пояснення свідків складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у них містяться, як докази у справі про адміністративні правопорушення.

З досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів убачається, що, зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не висловлював, натомість зазначив у протоколі, що погоджується із викладеними у ньому обставинами, та просив накласти на нього мінімальне адміністративне стягнення.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та положень ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП убачається, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв'язку з наведеним, доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки про його перебування у стані алкогольного сп'яніння, не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 складено саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не задовольнив клопотання про допит свідків, то, з урахуванням отриманих під час апеляційного розгляду відомостей, якими підтверджуються викладені в постанові судді суду першої інстанції фактичні обставини справи та висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, − такі порушення не тягнуть за собою скасування постанови.

Крім того, судом апеляційної інстанції задоволено заявлене ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду клопотання про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та останні викликались до суду апеляційної інстанції шляхом направлення повісток, однак вказані свідки до суду повторно не з'явились.

Доводи апелянта про не врахування суддею місцевого суду при накладенні на нього адміністративного стягнення даних про його особу, та обставин, які пом'якшують відповідальність, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя місцевого суду дотримався вимог ст. ст. 23, 33, 36 КУпАП.

Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення, а тому наявність у справі обтяжуючих або пом'якшуючих адміністративну відповідальність обставин, та посилання апелянта на використання ним автомобіля у робочих цілях, не впливає на вид накладеного адміністративного стягнення.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.