Справа №588/755/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/389/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Люджа, вул. Зарічна, 43, Тростянецького району, Сумської області,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01 вересня 2017 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 10.06.2017 року, близько 23.45 год., на автодорозі Т-19-13 з с. Люджа до м. Тростянець близько 2 км, керував мопедом ОСОБА_5, без державного номера у стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком КЗ «Тростянецька ЦРЛ» №64 від 11.06.2017 року, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, просить постанову судді скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуване судове рішення винесено з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, за неповного зясування всіх обставин справи, а саме:

- суд в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянув справу у його відсутність, оскільки він є інвалідом та 01.09.2017 року проходив лікування, про що своєчасно інформував суд та просив відкласти розгляд справи;

- протокол про адміністративне правопорушення не містить жодної виявленої інспектором поліції ознаки алкогольного спяніння, передбаченої чинним законодавством та на підставі чого був зроблений висновок про його алкогольне спяніння, що свідчить про безпідставність вимоги про проходження відповідного огляду;

- сам протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому не вказані будь-які відомості про свідків через їхню відсутність, а тому зазначені відомості про те, що він відмовився від пояснень та підпису у протоколі в їх присутності не відповідає дійсності, свідки були присутні лише при складанні акту вилучення транспортного засобу;

- огляд на стан спяніння було проведено у порушення вимог нормативних актів та незаконно, оскільки він не проводився на місці зупинки у присутності двох свідків з використанням технічних засобів, акт огляду не складався і протокол про адміністративне правопорушення не містить в собі відповідних даних, а тому згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд на стан спяніння, проведений з порушенням вказаних норм, вважається недійсним;

- суд безпідставно відхилив пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які вказували, що мопед був несправним та ОСОБА_3 його штовхав, а не керував ним. Надаючи перевагу в цій частині показам працівників поліції, суд не звернув увагу, що жоден з них не зупиняв його і доказів керування мопедом суду не надав;

- пояснення працівників поліції є припущенням, оскільки вони отримані за рамками складання протоколу про адміністративне правопорушення та в якості свідків до справи ці особи не залучались;

- особа, яка склала протокол, не була очевидцем події, а отже правопорушення не виявляла;

- суд не дав оцінки діям інспектора поліції, який залучив до справи неповнолітнього свідка ОСОБА_7 за день до складання протоколу та допитав її без присутності батьків, і цей свідок бачив, що ОСОБА_3 не керував мопедом, а штовхав його.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне рішення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 суддя суду першої інстанції, всупереч тверджень апелянта, належним чином дослідивши матеріали справи, дотримався вказаних вимог закону та прийшов до обґрунтованого висновку про порушення ним п. 2.9«а» Правил дорожнього руху України та наявності у йього діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, в ході судового розгляду було вислухано пояснення ОСОБА_3, його захисника, допитано свідків, у т.ч. сторони захисту, досліджено матеріали справи, після чого суддею було прийнято рішення.

Відповідно до п. 2.9«а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За керування особою транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, передбачена відповідальність частиною першою ст.130 КУпАП.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_3 не визнав свою вину та пояснив, що ввечері 10.06.2017 року дійсно вживав алкогольні напої. Після 22 години, він вів у руках мопед, а Настя його штовхала позаду. Коли вони відпочивали перед спуском, виїхав автомобіль з трьома працівниками поліції. Він ввімкнув замок запалення і натиснув ручку стоп-сигналу, щоб ззаду загорілися лампочки габариту. Мимо їхав скутерист, працівники поліції його зупиняли, але той не зупинився. За кермом мопеда сиділа дівчина, а він був позаду, навіть сидів збоку. Працівники поліції почали пропонувати вирішувати питання, на що він відмовився, оскільки стояв на місці, а не рухався мопедом. На проходженні огляду на стан спяніння він сам наполіг.

Незважаючи на такі пояснення ОСОБА_3, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 11.06.2017 року серії АП2 521731 (а.с.3);

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного черговим лікарем КЗ «Тростянецька районна лікарня», згідно якого у результаті огляду о 01 год. 40 хв. 11.06.2017 року ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного спяніння (а.с.9);

- поясненнями старшого інспектора Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8, який суду показав, що під час патрулювання отримав від слідчо-оперативної групи, яка їхала з с. Люджа, повідомлення про те, що перед ними їхав мопед і від особи, яка сиділа за кермом, був запах алкоголю. Приїхавши на місце, ОСОБА_3 сам запропонував пройти медичне обстеження. Позаду нього сиділа дівчина, яка надала письмові пояснення іншому інспектору, розповівши, що вони їхали на скутері. В подальшому, зі згоди ОСОБА_3, поїхали у Тростянецьку ЦРЛ та після отримання висновку був складений протокол. Оскільки ОСОБА_3 відмовися його підписувати, були залучені двоє свідків, які підтвередили факт відмови від підпису у протоколі та від пояснень;

- поясненнями допитаних в суді в якості свідків працівників Тростянецького ВП ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які пояснили, що того дня були на виїзді в с. Люджа. Коли поверталися, побачили скутер, який їхав по трасі перед ними та зупинився з правої сторони дороги, двигун був заведений, горіли фари. За кермом скутера сидів ОСОБА_3, від якого було чути запах алкоголю, позаду сиділа дівчина. Після цього було викликано інспекторів поліції.

Цими показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які перебували у складі слідчо-оперативної групи, підтверджено факт керування ОСОБА_3 скутером до моменту його самостійної зупинки. Підстав сумніватися у їх правдивості та достовірності не вбачається.

Крім того, в суді також були допитані свідки сторони захисту ОСОБА_7, яка показала, що ОСОБА_3 не їхав на скутері, оскільки той не заводився, та вів його в руках, а вона допомагала ззаду його штовхати, а також ОСОБА_12, який показав, що біля місця свого проживання бачив як ОСОБА_3 та Настя (ОСОБА_7В.) удвох штовхали скутер.

Разом з тим, покази свідка ОСОБА_7 в суді, яка до того ж має родинний звязок із ОСОБА_3, прямо суперечать її письмовим поясненням щодо обставин події від 10.06.2017 року (а.с.6), обґрунтованих доводів про наявність у своїх поясненнях суперечностей свідок суду надати не змогла.

У свою чергу, пояснення свідка ОСОБА_12, який не був безпосереднім свідком обставин, викладених у протоколі, не можуть визнататися прямими доказами не керування ОСОБА_3 скутером за вказаних у протоколі часу та місці.

Також, як вбачається з наданих в суді першої інстанції показань ОСОБА_3, та підтверджених ним і в ході апеляційного перегляду, його скутер, який ніби то «не заводився» і він вимушений був його вести в руках, працівники міліції завели та перегнали до відділку поліції, тобто твердження ОСОБА_3, про те, що скутер не заводився, ним же були і спростовані.

Отже, як випливає з вищенаведеного, ОСОБА_3 дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а тому суддя вірно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується розгляду справи 01.09.2017 року у відсутність ОСОБА_3 та порушення таким чином його права на захист, то зазначаю наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 дійсно 01.09.2017 року подав до канцелярії Тростянецького районного суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи його тим, що він являється інвалідом 3-ї групи та перебуває на лікуванні через різке загострення стану здоровя (а.с.58).

Крім того, на підтвердження цього в ході апеляційного перегляду постанови судді Ноздрін О.В. надав медичну довідку від 11.09.2017 року про перебування ним на лікуванні з 01.09.2017 р. по 11.09.2017 р.

Разом з тим, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 проходив на протязі тривалого часу, самому правопорушнику створено всі можливості для реалізації наданих йому прав, у тому числі надано достатньо часу і можливості на подання суду доказів на підтвердження своїх доводів, він брав участь у засіданнях разом із захисником під час надання особистих пояснень та дослідження судом доказів, вже подавав клопотання про відкладення розгляду справи, і незважаючи на те, що ОСОБА_3 вчергове подав клопотання про відкладення розгляду справи, але не підтвердив будь-якими доказами перебування на лікуванні та статус інваліда 3-ї групи, вважаю, що апелянт особисто подаючи у канцелярію суду відповідне клопотання, обєктивно міг знайти можливість зявитися в засідання 01.09.2017 року, а не сформувати такою поведінкою думку про намагання затягнути розгляд провадження до закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, в межах яких може бути накладено адмінстягнення.

Таким чином, з врахуванням вищевказаного, виходячи з того, що судовий розгляд закінчувався виключно на підставі досліджених в ході судових засідань за участю ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 доказах, а також враховуючи положення ч.2 ст.268 КУпАП, суддя правомірно виніс 01.09.2017 року постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАп у відсутність останнього.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодної виявленої інспектором поліції ознаки алкогольного спяніння, що свідчить про безпідставність вимоги про проходження відповідного огляду, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки чинними нормативними актами, які регулюють порядок складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, не передбачено обовязку працівника поліції в разі встановлення у передбаченому законом порядку у водія стану алкогольного спяніння, вказувати в протоколі ознаки, які слугували підставою для проведення огляду на стан спяніння. Стан же спяніння у ОСОБА_3 підтверджено висновком за результатами проведеного лікарем КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» №64 від 11.06.2017 року огляду (а.с.9).

Посилання ОСОБА_3 на невідповідність протоколу вимогам ст.256 КУпАП через відсутність у відомостей про свідків, оскільки такі не були присутніми під час його складання, також не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи містять додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.5), які, будучи попередженими про відповідальність за надання неправдивих та недостовірних свідчень, зазначили, що були присутніми під час документування правопорушення та ствердили факт відмови водія ОСОБА_3 саме від дачі письмових пояснень та підпису у протоколі.

При цьому, вказані письмові пояснення містять прізвища, адреси проживання та особисті підписи свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, як того вимагає закон, що не може свідчити про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП.

Твердження апеляційної скарги про порушеня працівниками поліції огляду на стан спяніння, оскільки такий не проводився на місці зупинки у присутності двох свідків з використанням технічних засобів, не заслуговують на увагу.

Як вбачається з фактичних обставин справи, ОСОБА_3 було зупинено працівниками поліції Тростянецького ВП, які в межах своїх повноважень, виявивши, що той керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, не мали права проводити відповідний огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, а тому викликали уповноважених на це інспекторів Тростянецького ВП. І оскільки ОСОБА_15 фактично сам ініціював проходження огляду на стан спяніння одразу в закладі охорони здоровя, що було підтверджено в суді як ОСОБА_3, так і інспектором СРПП №2 ОСОБА_8 то вони, маючи відповідні повноваження, доставили ОСОБА_3 до лікарні для проведення відповідного огляду, без проведення такого за допомогою спеціальних технічних засобів.

При цьому медичний огляд було проведено в спеціалізованому закладі КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня», уповноваженою на те особою черговим лікарем, а тому висновок щодо результатів медичного огляду № 64 від 11.06.2017 року з метою, зокрема, виявлення стану алкогольного спяніння, є належним та допустимим доказом у справі.

Щодо відхилення пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_7, які вказували, що мопед був несправним та ОСОБА_3 його штовхав, а не керував ним, то суддя обґрунтовано віднісся до них критично та не прийняв до уваги, про що навів відповідні мотиви.

Окремо слід також зазначити, що свідок ОСОБА_12 не був безпосереднім очевидцем події, а надані в суді пояснення свідка ОСОБА_7 та самого ОСОБА_3 щодо фактичних обставин, а саме хто сидів за кермом мопеда, а хто позаду, хто з них вмикав світлові прилади, а також щодо наявності за показами ОСОБА_3 іншого скутериста, якого нібито зупиняли працівники поліції, коли ОСОБА_7 бачила тільки машину поліції, суттєво різняться та не узгоджуються між особою. Ці обставини не можуть свідчити про обєктивність та конкретність пояснень свідків сторони захисту, що вказує на обґрунтованість висновків судді про їх відхилення.

При цьому, суддя у постанові як на доказ вини ОСОБА_3 не посилався на письмові пояснення, неповнолітньої на той момент, свідка ОСОБА_7, які були відібрані інспектором поліції на місці зупинки транспортного засобу, а лише вказав на їх невідповідність наданим показам цього свідка в суді, надавши оцінку у постанові саме останнім, а тому доводи апеляції в цій частині також вважаю безпідставними.

Посилання на те, що пояснення працівників поліції є припущенням, оскільки вони отримані за рамками складання протоколу про адміністративне правопорушення та в якості свідків до справи ці особи не залучались, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були безпосередніми очевидцями керування ОСОБА_3 транспортним засобом, надали свої пояснення щодо обставин події безпосередньо в суді, які не суперечать інших доказам, а тому суддя відповідно до вимог ст.251 КУпАП обґрунтовано послався на них у постанові.

Щодо посилань на ті обставини, що особа, яка склала протокол, не була очевидцем події, а отже правопорушення не виявляла, то їх також слід визнати неспроможними, оскільки, як зазначалося вище, працівники поліції (які в межах своїх повноважень не мали права складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення) викликали на місце події уповноважених на це інспекторів поліції Тростянецького ВП ОСОБА_8 та ОСОБА_16

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № 64 від 11.06.2017 року (а.с.9) вбачається, що саме лейтенант поліції ОСОБА_16 у подальшому направив ОСОБА_3 до медичного закладу КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня».

За таких обставин, в уповноваженої особи відділення поліції було достатньо підстав для документування правопорушення, у звязку з чим законність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 сумнівів не викликає, а тому порушень в цій частині не вбачаю.

Таким чином, факт керування 10.06.2017 року близько 23.45 год. ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння знайшов своє підтвердження у вказаних вище матеріалах справи та оцінених в їх сукупності, а тому доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 є безпідставними.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 було накладено суддею суду першої інстанції з врахуванням вимог ст.33 КУпАП та в межах, встановлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції у повному обсязі були дотримані положення ст.ст.245, 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною і належним чином вмотивованою, тому апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтованою і підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.