АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю захисника ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду його апеляційну скаргу на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 гривень 60 копійок.

Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення 30.09.2016 року о 22 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Братиславська, 13, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння за згодою водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, внаслідок чого порушив п.2.9а ПДР України.

Не погодившись з рішенням судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах порушника ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу, постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23.12.2016 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 безпідставно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, неправильно та неповністю досліджено докази, не прийнято судом до уваги відсутність сертифікату метрологічної провірки приладу «Драгер» та пояснення свідка ОСОБА_5

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 в момент зупинки патрулем не керував автомобілем, а рухався пішком в напрямку будинку разом з ОСОБА_5, що і було підтверджено патрульним ОСОБА_6 в суді першої інстанції, проте виходячи з адміністративного протоколу, патрульним зроблено висновок, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом раніше, та складено протокол про адміністративне правопорушення за надуманими мотивами.

Крім того, апелянт зазначає, що в момент складання протоколу ОСОБА_1 не погоджувався з працівниками поліції щодо перебування його у стані алкогольного сп'яніння та відмовся підписувати протокол, бо не керував транспортним засобом, а пояснення в протоколі замість правопорушника записала гр. ОСОБА_5, яка вказала, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши викладені в ній доводи та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин є не в повній мірі обґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Тобто, суд першої інстанції у свої постанові, як на єдиний доказ вказує на протокол про адміністративне правопорушення від 30.09.2016 № 924837 не беручи до уваги пояснень патрульного поліцейського ОСОБА_6, який в суді першої інстанції підтвердив, що в момент зупинки громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не знаходились в автомобілі, а рухалися пішком.

Крім того, вказаний протокол складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме: невірно вказана суть адміністративного порушення та при складені протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були роз'ясненні його права, які передбачені ст.268 КУпАП, при цьому у протоколі невірно зазначені адреси свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується відповідними поясненнями наявними в матеріалах справи (а.с. 37,38).

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття адміністративного правопорушення щодо громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутність в його діях складу адміністративного правпорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Журавель

Справа № 33/796/540/2017

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Дзюба О.А.