АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/701/17 Номер провадження 33/786/612/17Головуючий у 1-й інстанції Чистик І.О. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Герасименко В.М.,

з участю захисника - адвоката - Дроботенко Н.Б.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м.Полтави від 24 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого: АДРЕСА_1, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно постанови ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 12.03.2017 року о 08 год. 40 хв. він на автошляху Київ-Харків керував транспортним засобом ИЖ-2125 д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 з явними ознаками алкогольного сп'яніння Від проходження в установленому законодавством порядку огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння водій відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати та провадження по справі закрити, оскільки постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що своєї вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ст..130 КУпАП не визнає, так як у стані алкогольного сп'яніння не перебував, а пройти тест за допомогою алкотестера не мав можливості, оскільки Драгер був відсутній у поліцейського, а проїхати до наркологічного диспансеру не міг, бо дуже поспішав.

Окрім того, поліцейський не роз'яснив, що відмова від проходження медичного огляду є складом правопорушення і не роз'яснив взагалі його права.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 та в його інтересах виступ захисника - адвоката Дроботенко Н.Б., які підтримали подану апеляційну скаргу та прохали постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому висновок судді ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень свідків та показань поліцейського, що склав протокол про адміністративне правопорушення. Висновки суду першої інстанції є помилковими.

Відповідно до норми статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться у закладах охорони здоров'я.

Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Зазначене повністю зіставляється з положеннями п. 1 Розділу ІІ зазначеної Інструкції, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Однак, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відповідають критерію належності доказів, зокрема, в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов'язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов'язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема, з приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, в даному випадку неможливо визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції, в яких відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема, відносно того, коли і де саме мали місце обставини, за яких відбулась відмова від проходження освідчення на стан сп'яніння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та з якими саме ознаками сп'яніння перебувала така особа.

Допитані в ході апеляційного розгляду свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечили наявність у водія ОСОБА_3 будь-яких ознак алкогольного сп'яніння, а зазначені в протоколі ознаки сп'яніння як то різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніле обличчя ніяким чином співробітниками поліції в їх присутності не перевірялися.

Окрім того, допитаний в ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_5 пояснив, що 12.03.2017 року він на прохання ОСОБА_3 допомагав останньому перевозити речі матері. Стверджував, що ОСОБА_3 не перебував в стані алкогольного сп'яніння, як і не мав будь-яких ознак такого сп'яніння.

Таким чином, слід вважати, що в діях водія ОСОБА_3 відсутнє порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки, суд повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Водночас, з огляду на показання свідків, підстави вважати, що водій перебуває в стані сп'яніння, були відсутні, а отже і вимога працівників поліції про проходження огляду на стан сп'яніння не ґрунтується на Законі.

Окрім того, як вбачається з пояснень ОСОБА_3 після складання протоколу про адміністративне правопорушення його, як водія, від керування транспортного засобу відсторонено не було та він продовжив рух у власних справах. Дана обставина матеріалами справи не спростована, оскільки матеріали про адміністративне правопорушення не містять даних про те, що водій ОСОБА_3, щодо якого на думку працівників поліції буди підстави вважати, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння, був відсторонений від керування транспортним засобом.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає до задоволення, а постанова підлягає скасуванню з закриттям справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м.Полтави від 24 травня 2017 року відносно ОСОБА_3 скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.М.Герасименко