Суддя 1-ої інстанції - Мірошніченко Ю.М.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., за участю ОСОБА_2 та його представника - адвоката Богославця М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 27.07.2017 року о 23 год. 06 хв. біля будинку № 21 по вул. Солдатській в м. Маріуполі був зупинений працівниками поліції під час керуваня автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції неповно та одностороннє розглянув справу, задовольнивши клопотання про допит свідків у судовому засіданні для встановлення правдивості їхніх свідчень, проте не допитавши в залі судового засідання цих свідків. Зазначає, що на відео, яке було надано до суду співробітниками поліції не вбачає ознак алкогольного сп'яніння. Просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його представника, які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, вважаю, що слід скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 117047 (а.с. 3), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 347 від 27.07.2017 року, складеним КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» (а.с.5).

Також його вина підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 6).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо того, що на відеозаписах, які було надано поліцейськими до суду, він не вбачає ознак алкогольного сп'яніння спростовуються матеріалами справи.

Також переглядом відеозапису встановлено, що поліцейськими було подано команду зупинитись транспортному засобу «Митсубиси Паджеро» під керуванням ОСОБА_2 ще до того, як останній під'їхав до гаражного кооперативу, чим спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2, хоча і перебував в стані алкогольного сп'яніння, але не керував автомобілем. .

Згідно п. 8 ч. 3 "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за № 1413/27858, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння.

Відповідно до Наказу Міністерства Охорони Здоров'я СРСР № 694 від 08.09.1988 "Про заходи щодо подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння" лабораторне дослідження проводиться:

- у випадку виникнення конфліктних ситуацій, коли пацієнт не згоден з результатами попереднього огляду, та просить провести лабораторне дослідження;

- для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини;

- у випадках коли результат газоаналізатора Драгер межує з гранично допустимою нормою у 0,2 проміле або клінічна картина пацієнта не відповідає показникам попереднього огляду;

Жодної з наведених обставин в даній справі немає.

Під час проведення медичного огляду клопотання про проведення лабораторного дослідження на стан алкогольного сп'яніння правопорушником не заявлялись.

Показник газоаналізатора Драгер перевищував допустиму норму 0,2 проміле більш ніж у 2 рази, тому диспозитивні підстави для проведення лабораторного дослідження у працівників наркодиспансеру були відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги про не взяття у ОСОБА_2 аналізів при проведенні медичного огляду не можуть бути підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

Як під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_2 пояснював, що він дійсно вживав алкоголь, але змінював свої свідчення саме стосовно часу вживання та керування транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв.

Не можна погодитись з доводами апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність правопорушника, оскільки в оскаржуваній постанові наведені пояснення правопорушника, дані ним під час судового розгляду, що також підтверджується і журналом судового засідання. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 також підтвердив, що ним надавались вказані пояснення суду першої інстанції, таким чином спростовуються доводи апеляційної скарги про порушення судом прав правопорушника в частині розгляду справи за його відсутності.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи не допущено порушень закону і в частині не допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки той факт, що вони є свідками відображений в протоколі про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_2 без будь-яких зауважень, пояснення цих свідків викладені на окремих аркушах і у суду першої інстанції, як і у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися в правдивості їх свідчень.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2 та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова