Єдиний унікальний номер 725/4768/17
Номер провадження 3/725/2945/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Войтуна О.Б.

при секретарі Балинській Н.В.,

за участю:

прокурора Дмитращук І.О.,

особи яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з Управління захисту економіки в Чернівецькій області Департаменту захисту економікиНаціональної поліції України відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, працюючого на посаді головного державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією №118 від 27.10.2017 року ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, будучи відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» субєктом декларування, порушив вимоги ст.52 вказаного Закону, при наступних обставинах:

28.04.2017 року ОСОБА_3 отримав заробітну плату в розмірі 100 079 грн. 68 коп. з яких 12 539 грн. 21 коп. основна заробітна плата, 87 540 грн. 47 коп. винагорода державного виконавця, сума яких на дату отримання перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017, несвоєчасно, а саме 04.09.2017 року повідомив про суттєві зміни в майновому стані в установленому порядку Національне агентство з питань запобігання корупції.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні корупційного правопорушення не визнав, пояснив, що дійсно перебуваючи на посаді головного державного виконавця отримав винагороду державного виконавця в сумі 87 540 грн. 47 коп., про яку невчасно повідомив НАЗК.

При цьому вказав, що на момент отримання вказаних коштів він перебував у черговій щорічній відпустці та був за кордоном. Вийшовши на роботу, з метою ознайомлення із порядком внесення змін до електронної декларації у звязку із суттєвими змінами в майновому стані він зайшов на офіційний сайт НАЗК де перейшовши за відповідними посиланнями знайшов розяснення, щодо порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані згідно якого сума доходу яку необхідно вказувати повинна перевищувати 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2017 року здійснивши підрахунок він дійшов висновку, що отриманий ним дохід не перевищує 50 МЗП. Крім того вказав, що на початку вересня читаючи ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» він виявив, що є розбіжність між Законом та розясненням на офіційному сайті НАЗК, а саме сума доходу повинна перевищувати 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, на початок відповідного року. Після чого 04 вересня 2017 року він подав відповідне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Наголосив, що жодного умислу на вчинення правопорушення у нього не було.

Захисник в судовому засіданні підтримала пояснення надані ОСОБА_1 та раніше подані письмові заперечення та просила закрити провадження по справі у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Прокурор під час розгляду справи просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.2 КпАП України. Вважає, що в матеріалах адміністративної справи міститься достатньо доказів на підтвердження його вини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 його захисника та прокурора, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», субєктами на яких поширюється дія цього закону є державні службовці.

Як було встановлено судом, згідно наказу №138/3 від 08.02.2016 року ОСОБА_1 переведений на посаду головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

За таких обставин, враховуючи вказані норми чинного законодавства ОСОБА_1 перебуваючи на вказаній посаді, є державним службовцем, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», а отже є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на вказаній посаді у квітні 2017 року було нараховано заробітну плату в сумі 100 079 грн. 68 коп. у вказану суму було включено як основну заробітну плату так і винагороду державного виконавця в сумі 87540 грн. 47 коп. на підставі наказу ГТУЮ 181/13 від 25.04.2017 року та 28 квітня 2017 року йому було виплачено та які він отримав на картковий рахунок 8968 грн. 67 коп. заробітної плати та винагороду державного виконавця в сумі 69 594 грн. 68 коп. (а.с. 45-46).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 52 вказаного Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Пунктом 6 розділу 2 «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089) передбачено, що суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 статті 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми, яке затверджено рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3.

Таким чином, ОСОБА_1 у разі перевищення розміру доходу більш ніж на 50 прожиткових мінімумів (80 000 гривень у 2017 році) зобов'язаний був письмово повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані .

Відповідно до рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №961/29091), яким затверджено форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування під суттєвою зміною у майновому стані субєкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення. Якщо вартість майна перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня, але була сплачена частинами, то повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подається після переходу права власності на таке майно. Дохід, який був нарахований, але не сплачений (не отриманий), не повідомляється.

Таким чином аналіз вищевказаного, дає підстави вважати, що під дію ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції» підпадає дохід, який був фактично отриманий субєктом декларування і його розмір перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, а не розмір доходу який було особі нараховано.

Із наданих суду матеріалів справи та наданої ОСОБА_1 роздруківки руху коштів по його картковому рахунку, видно, що фактично виплачена сума винагороди державного виконавця склала 69 594 грн. 64 коп..

Відповідно до Закону прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 01 січня 2017 року становив 1600 грн., отже повідомленню за встановленим порядком про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування підлягає отриманий (фактично виплачений) дохід, розмір якого перевищує 80000 гривень (у 2017 році).

Виходячи з наведеного фактично отримана ОСОБА_1 винагорода державного виконався, взагалі не підлягала повідомленню як суттєва зміна в майновому стані.

Варто також зазначити, що на офіційному сайті і на момент розгляду справи, розміщено рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року №3, яким затверджено розяснення окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», зокрема і статті 52 Закону, зі змісту яких вбачається, що скорочення, які застосовуються в розясненнях МЗП - мінімальна заробітна плата. Вказане скорочення використовується при розяснені статті 52 Закону (п. 64).

Як видно з змісту ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки він, дізнавшись що відповідно до Закону розмір доходу не повинен перевищувати 50 прожиткових мінімумів, вніс повідомлення про суттєві зміни у майновому стані оскільки вважав, що повинен повідомити про дохід який було йому нараховано.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_1 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 247, 287, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена у випадках передбачених ст.287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст. 7КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд міста Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 О. Б.