Єдиний унікальний номер 221/4229/17 Головуючий суддя в суді 1-ої інст.: Мохов Є.І.
Номер провадження 33/775/298/2017(м) Суддя-доповідач: Демяносов О.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) Демяносов О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Меркулової Я.О.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Донецької області, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 (десять тисяч двісті) грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

В с т а н о в и в:

відповідно до постанови суду першої інстанції 29 липня 2017 року о 16.50 год. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, керував мотоциклом ІЖ-П-4 без номерного знаку, який належить йому на праві власності, з наявними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини роту, млява мова, нестійка хода), від проходження медичного огляду та продуття алкотеста Драгер відмовився у присутності свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 (десять тисяч двісті) грн. Стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови; постанову місцевого суду - скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю події адміністративного правопорушення. Зазначив, що справа про адміністративне правопорушення розглянута судом у його відсутність, копію постанови він отримав 21 жовтня 2017 року, у зв'язку із чим вважає, що строк апеляційного оскарження пропустив з поважних причин. Крім того, вказує, що судом не було повно та всебічно з'ясовано всіх обставин по справі, через що суд передчасно прийшов до висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, ознайомившись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 в її межах, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови підлягає поновленню, апеляційна скарга - частковому задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до чинного законодавства строк на оскарження слід рахувати з моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав, а не з моменту прийняття процесуального рішення.

Як встановлено в процесі апеляційного розгляду, про прийняття рішення суддею апелянту стало відомо лише 21 жовтня 2017 року після отримання ним копії оскаржуваного судового рішення.

Внаслідок цих обставин, враховуючи те, що рішення суддею прийняте без участі апелянта, а останньому про прийняте рішення стало відомо лише 21 жовтня 2017 року, вважаю, що саме з цього періоду слід рахувати строк на оскарження постанови суду першої інстанції, у зв'язку із чим такий строк підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прихожу до наступних висновків.

Так, 21 жовтня 2017 року суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені ст.268 КУпАП права, якими наділена особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

За таких підстав, вважаю, що постанова суду підлягає скасуванню.

Суд, розглядаючи справу у відсутності ОСОБА_3 порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП, тобто гарантії справедливості судового процесу.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», «Меньшакова проти України.

Відповідно до вимог ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до вимог цього ж Кодексу підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

Як встановлено, правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке вчинив ОСОБА_3, мало місце 29 липня 2017 року.

Таким чином на момент розгляду апеляційної скарги закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Крім того, необхідно зазначити наступне.

Апеляційний суд, погоджуючись із узагальненим висновком Науково-Консультативної Ради при Вищому Адміністративному Суді України, звертає увагу на те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

За таких підстав, апеляційним судом не перевіряються обставини та винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови Волноваського районного суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрити на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області О.В.Демяносов