АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4724/17-пГоловуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 33/789/337/17 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ваврів І.З.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2017 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП і закрито провадженні у даній справі у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Як визнав суд, 24.02.2017 року о 15 год. 10 хв. за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив насильство в сім'ї відносно своєї дружини ОСОБА_2, під час якого ображав її нецензурною лайкою, чинив на неї моральний та психологічний тиск.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2017 року відносно нього незаконною, оскільки в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Стверджує, що насильства до сім'ї він не проявляв і жодних доказів його вини у справі, крім пояснень колишньої дружини, немає.

Ставить питання про неправильно викладені його пояснення в постанові Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2017 року, стверджуючи, що він не визнавав своєї вини у вчиненні правопорушення, а відтак не було підстав для його щирого каяття, про що зазначено в судовому рішенні.

Одночасно ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин, так як ознайомився з постановою суду про визнання його винуватим лише 25 вересня 2017 року.

Апелянт ОСОБА_1 В судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що її слід задовольнити, виходячи з наступного.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він ознайомився з постановою Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2017 року лише 25 вересня 2017 року знайшли своє підтвердження в в суді апеляційної інстанції.

Вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2017 особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності пропущено з поважних причин, а тому відповідно до ст.289 КУпАП його слід поновити.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, як визначено ст.245 КупАП, є своєчасне всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КупАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, не дотримався.

Як слідує з постанови Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2017 року, дії ОСОБА_1, який під час сімейної сварки висловлювався нецензурною лайкою та чинив моральний та психологічний тиск відносно своєї дружини, кваліфіковано як вчинення насильства в сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення насильства в сім'ї - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Виходячи із змісту вказаної правової норми, визнаючи особу винною за ч.1 ст.173-2 КупАП, суд повинен визначити яке насильство було вчинено по відношенню до потерпілого, конкретизувати в чому вона виражалося і яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна потерпілому.

Ці відомості як в постанові місцевого суду, так і в протоколі про адміністративне правопорушення АА №623070 від 18.03.2017 року, на який суд посилається у своєму рішенні, відсутні.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо наявності ознак правопорушення в діях ОСОБА_1, суд обмежився перерахунком доказів, які, на думку суду, доводять вину останнього у вчиненні насильства в сім'ї, а саме: протокол про адміністративне правопорушення АА №623070 від 18.03.2017 року, висновком про результати розгляду звернення гр.ОСОБА_2 від 20.03.2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_1 від 24.02.2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 18.03.2017 року.

Проте, в порушення вимог ст.ст.245, 252 КУпАП суд першої інстанції не проаналізував ці докази, не дав їм відповідної правової оцінки.

При цьому, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судом взагалі не допитувались.

Окрім того, вказуючи на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КупАП, місцевий суд послався на пояснення ОСОБА_3, хоча їх зміст жодним чином не свідчить про вчинення ОСОБА_1 насильства в сім'ї.

Також суд не з'ясував причину з якої виник конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і хто був його ініціатором. З огляду на пояснення ОСОБА_1 про те, що конфлікти між ним, його дружиною пов'язані з поданням нею позову про розлучення, поділ майна та встановлення місця проживання їх дитини, такі відомості мають суттєве значення для вирішення питання щодо наявності в діях особи ознак правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні і судом не наведено належних доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що постанова Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2017 року відносно ОСОБА_1 є незаконною і тому її слід скасувати та, відповідно до ст.247 КУпАП, закрити провадження у справі.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2017 року.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 25.07.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КупАП та закрито провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.З. Ваврів