АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Рулякова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 11.09.2016 року приблизно о 13 год. 35 хв., в м. Києві по вул. Дегтярівській, 13/24, водій ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» №6820, тест №70, за результатами проведення якого у ОСОБА_2 виявлено вміст алкоголю в крові в розмірі 2,65 ‰.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді від 21.11.2016 року та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційної скаргою ОСОБА_2 також подав клопотання, в якому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження даної постанови у зв'язку з тим, що він не був присутній під час винесення постанови, оскільки не повідомлявся про час та місце розгляду справи, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 21.12.2016 року.

Вказує, що справа була розглянута з грубим порушенням основних засад судочинства, а оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При цьому, посилаючись на вимоги пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року зазначає, що суд, в порушення вимог пункту 2 статті 278 КУпАП, розглянув справу незважаючи на те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення суперечить поясненням свідків, а вказані в цьому протоколі прізвища свідків не співпадають з прізвищами осіб, які давали письмові пояснення.

Вказує, що суд першої інстанції, в порушення вимог КУпАП, розглядаючи справу та виносячи оскаржувану постанову від 21.11.2016 року, вийшов за межі складеного протоколу, оскільки мотивувальна частина постанови містить посилання на свідків, які не зазначені в протоколі АП2 №330739 від 11.09.2016 року, складеного відносно ОСОБА_2

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбачені ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити ОСОБА_2 пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та пояснення його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак судом першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянуто справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а отже, не дотримано вимог закону в частині надання сторонам по справі можливості надавати пояснення та докази на підтвердження своєї невинуватості при розгляді справи в судовому порядку.

Так, відповідно до вимог ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 пояснив, що дійсно 11.09.2016 року, приблизно о 13 год. 35 хв., він, керуючи автомобілем НОМЕР_2, по вул. Дегтярівська, 13/24 в м. Києві, був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою пристрою «Драгер», на що він погодився, після чого, не повідомивши його про результат проведеного тесту, інспектор поліції склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що він не погодився з висновком інспектора поліції щодо перебування в стані алкогольного сп'яніння, а тому висловив свою незгоду з результатом проведеного огляду, однак працівники поліції відмовились провести його огляд на стан сп'яніння в медичному закладі.

За клопотанням ОСОБА_2 був допитаний свідок ОСОБА_4, який згідно протоколу про адміністративне правопорушення був свідком проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння за допомогою пристрою «Драгер».

Так, свідок ОСОБА_4 пояснив, що 11.09.2016 року, у світлу пору доби (точний час він не пам'ятає) він, керуючи власним автомобілем по вул. Дегтярівська в м. Києві, був зупинений працівниками поліції, які запросили його бути свідком огляду на стан сп'яніння водія автомобіля «Фіат» (як потім з'ясувалось ОСОБА_2.), на що він погодився. Водій поводив себе адекватно, будь-яких ознак алкогольного сп'яніння він не помітив, запаху алкоголю від ОСОБА_2 не відчував, оскільки перебував від нього на відстані приблизно 10 метрів. При цьому зазначив, що не бачив як ОСОБА_2 проходив тест за допомогою пристрою «Драгер» та чув, як останній просив відвезти його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння.

Для перевірки вказаних обставин, до суду також викликалась ОСОБА_5, яка згідно протоколу від 11.09.2016 року була свідком проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння за допомогою пристрою «Драгер» та надавала працівникам поліції свої пояснення, однак остання до суду двічі не з'явилась, про причини своєї неявки не повідомила.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.09.2016 року, приблизно о 13 год. 35 хв., по вул. Дегтярівська, 13/24 в м. Києві, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, за згодою водія, проводився за допомогою пристрою «Драгер», у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, згідно якого у ОСОБА_2 виявлено вміст алкоголю в крові в розмірі 2,65 ‰.

Того ж дня, на місці пригоди відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №330719 за порушення ним п. 2.9а Правил дорожнього руху України, і даний протокол з додатками 15.09.2016 року надійшов до Шевченківського районного суду м.Києва, за результатами розгляду якого ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №330719 від 11.09.2016 року складеним відносно ОСОБА_2 (а.с. 1), в якому зазначено, що останній 11.09.2016 року в м. Києві, по вул. Дегтярівська, 13/24 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння; даними проведеного тесту №70 за допомогою приладу «Драгер» № ARНК - 0521, який показав наявність алкоголю в крові ОСОБА_2 в розмірі 2,65 ‰ (а.с. 2); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3, 4), які підтвердили результати проведеного огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, засвідчивши це своїми підписами у вищезазначеному протоколі, а тому вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційні доводи про те, що після проведення огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», водій ОСОБА_2 не погодився з результатами такого огляду, однак на його вимогу працівники поліції відмовились направити або доставити його до відповідного закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан сп'яніння, є безпідставними, оскільки ОСОБА_2, маючи можливість зазначити про ці обставини у протоколі про адміністративне правопорушення, цього не зазначив, а лише відмовився надати свої пояснення, що засвідчив своїм підписом.

Апеляційний суд також критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_4, наданих ним під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді від 11.09.2016 року, в яких останній, зазначаючи, що перебував від ОСОБА_2 на відстані приблизно 10 метрів, в той же час вказував, що чув як ОСОБА_2 просив відвезти його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння, а тому зазначені свідком обставини суд вважає неспроможними, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази, що містяться в матеріалах справи з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України та спростовують апеляційні доводи щодо порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги про те, що згідно пояснень свідка ОСОБА_4, водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, а протокол складено за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, на що суд першої інстанції не звернув своєї уваги, крім того невірно вказав прізвища свідків в оскаржуваній постанові, то такі доводи є безпідставними, оскільки свідок ОСОБА_4 був допитаний в якості свідка під час апеляційного розгляду справи і його поясненням суд апеляційної інстанції дав відповідну оцінку. Крім того, зазначені апеляційні доводи не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки цей стан було зафіксовано у встановленому законом порядку за допомогою приладу - алкотестер «Драгер» та об'єктивно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

За наведеного, вважаю постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/447/2017 Категорія КУпАП: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.