Справа № 305/1396/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2017 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Крегул М.М., перевіривши апеляційну скаргу прокурора начальника Рахівського відділу місцевої прокуратури ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року,

в с т а н о в и в :

даною постановою судді Сливку Василя Михайловича, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, що має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, не судимого, директора МКП «Рахівкомунсервіс», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 225 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3825 (три тисячі вісімсот двадцять п»ять) грн.. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

На вказану постанову судді прокурор начальник Рахівського відділу місцевої прокуратури ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Рахівського районного суду від 20 вересня 2017 року як незаконну та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_2 адміністративне стягнення в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. із застосуванням додаткового стягнення у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах місцевого самоврядування та юридичних особах публічного права строком 1 рік стягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП та накласти стягнення в межах санкції цієї статті.

Перевіривши матеріали справи, підставність поданої прокурором апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу слід повернути апелянту, виходячи з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 19 ч. 2 Конституції України посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст. 287 та ч. 5 ст. 7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Проте, згідно змісту оскаржуваної постанови, за результатами провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, зокрема, до ОСОБА_2 не застосовано. Таким чином, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст. 287 КУпАП та ч.2 ст. 294 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 287 КУпАП, постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч.2 ст. 294 КУпАП, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпним, і прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, не включений до зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження шляхом внесення змін у ч.2 ст. 294 КУпАП Законом України від 14.10.2014 р. №1697-VІІ.

Крім того, згідно п. 8 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року: «Правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч.2 ст. 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно із змінами до ст. 294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 р. № 1952-УІІІ «Про внесення змін до деяких 12 законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 КУпАП. При цьому слід зазначити, що за змістом ч.1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення. В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження».

За таких обставин, виходячи зі змісту ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст. 294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, вважаю, що вимога прокурора щодо розгляду його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на вимогах закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 287,294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора начальника Рахівського відділу місцевої прокуратури ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 повернути, як таку що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження у даній справі.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М. Крегул