Провадження № 3/761/8189/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: ОСОБА_1, прокурора відділу Генеральної прокуратури - Панафеди Н.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.Войнилів Калуського району Івано - Франківської області, громадянина України, зареєстрованого : АДРЕСА_1, проживає: АДРЕСА_2, працює: першим заступником директора - начальником управління Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації),

за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.11.2017 року, складеного старшим оперуповноваженим в ОВС ДЗЕ Національної поліції України, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді першого заступника директора - начальника управління Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), будучи відповідно до підпункту «и» пункту1 частини 1 статті 3 Закону № 1700-УІІ, суб*єктом відповідальності за правопорушення, пов*язані з корупцією, 13.12.2016 року набув у власність легковий автомобіль НОМЕР_1 вартістю 284 232 грн., що перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня відповідного року (тобто суму 68 900 грн.) та, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону № 1700 -УІІ, не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, у зв*язку з чим складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 статті 172-6 КУпАП.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, вказали 01.01 год.24.12.2016, коли ОСОБА_1 у десятиденний строк з моменту набуття права власності на майно письмово не повідомив НАЗК.

Місце вчинення - місце роботи ОСОБА_1 - Департамент благоустрою, який розташований у місті Києві, вул. Дегтярівська, 31А.

В суді ОСОБА_1 умисну вину у вчинені даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, заперечував. Вказав, що станом на 01 вересня 2016 року він займав посаду першого заступника директора - начальника управління Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), йому присвоєно 6 ранг держслужбовця. 13.12.2016 він придбав автомобіль Ауді, вартість якого перевищує 50 мінімальних заробітних плат. Проте подав відомості про придбання 13.12.2016 майна - автомобіля Ауді вартістю 284 232 грн., що перевищує 50 мінімальних заробітних плат, під час подання щорічної електронної декларації за 2016 рік, що вважав правильним. В травні 2017 року він був викликаний до Національної поліції, дав свої пояснення з приводу неподання в 10- денний строк з моменту придбання автомобіля відомостей в електронний реєстр, при цьому уповноважена особа протокол про адміністративне правопорушення не складала, оскільки відсутня вина. Заперечує свою вину щодо неподання у встановлений строк законом 10-денний строк відомостей про суттєві зміни в майновому стані.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. У наданому висновку прокурор зазначила, що ОСОБА_1 порушив висоги Закону щодо своєчасності повідомленя про суттєві зміни в майновому стані, з посиланням на ч.2 ст. 172-6 КУпАП, при цьому пов*язує вчинення адмінправопорушення з несвоєчасним поданням повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 2 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані і об*єктивна сторона адміністративного правопорушення передбачає наявність альтернативних обставин: як бездіяльності, яка полягає у повідомленні про суттєві зміни у майновому стані, так і активних дій, які полягають у несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані, з пропуском встановленого Законом 10-денного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, вчинення вказаного адміністративного правопорушення пов*язують з неподанням повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 Таким чином, в протоколі, складеному про адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП, міститься твердження про встановлення вчинення ОСОБА_1 бездіяльності особи, яка не подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані станом на 24.12.2016 та на час складання протоколу.

Проте на час складання протоколу про адміністративне правопорушення 01.11.2017, що не заперечувалося в суді ОСОБА_1, уповноваженій особі відділу Національної поліції України було відомо про те, що інформацію про придбання майна, вартість якого перевищує 50 мінімальних заробітних плат, тобто суттєві зміни в майновому стані, ОСОБА_1 вніс до Єдиного реєстру декларацій, в своїй щорічній декларації за 2016 рік, яка оприлюднена в Єдиному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 30.03.2017 року, коли повідомив фактично про суттєві зміни в своєму майновому стані у зв*язку з придбанням транспортного засобу. Вказані обставини знаходять підтвердження в матеріалах справи.

Таким чином, твердження в протоколі про неповідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни в майновому стані, тобто бездіяльність, не знаходять підтвердження в матеріалах справи як об*єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6КУпАП.

Таким чином, пов*язувати подію та об*єктивну сторону адміністративного правопорушення з вчиненням бездіяльності, неповідомленням, як це зазначено в протоколі, відсутні достатні підстави.

Також необхідно врахувати, що дані в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не підтверджують тих обставин, що він відповідає критеріям спеціального суб'єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Так, відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 пункту 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Абзацами 2, 3 пункту 2 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій приймається рішення Національного агентства.

У 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобов'язані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи, а також повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб*єкта декларування.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088, зі змінами, визначено два етапи початку роботи системи.

Перший етап роботи системи розпочався з 00.00 год. 01.09.2016 року, зокрема для щорічних декларацій за 2015 рік службових осіб, які станом на 01.09.2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; декларацій, передбачених абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01.09.2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб*єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб*єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Приміткою до статті 50 Закону визначено, що до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, належать, зокрема, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «Б».

Статтею 6 Закону України «Про державну службу» встановлено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Підпунктом 2 частини другої статті 6 Закону України «Про державну службу» передбачено, що до посад державної служби категорії «Б» належать керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників; керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників; заступників голів місцевих державних адміністрацій; керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників; заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України.

Приміткою до статті 50 Закону «Про запобігання корупції» визначено перелік осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, серед яких розуміються особи, в тому числі посади яких належать до посад державної служби категорії "А" або "Б".

Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія "А" , 2) категорія "Б", серед яких посади керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, 3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".

Відповідно до Розпорядження Київського міського голови № 401 ОСОБА_1 призначений на посаду першого заступника директора - начальником управління Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації).

Розпорядженням Київського міського голови № 548 від 16.06.2016 ОСОБА_1 присвоєно 6-й ранг державного службовця з 01 травня 2016 року.

Директор департаменту міського благоустрою Наказом від 02.08.2016 № 57 здійснив тимчасовий розподіл обов*язків між директором, першим заступником, заступником директора Департаменту. Згідно вказаного розподілу перший заступник директора Департаменту очолює управління контролю за благоустроєм Департаменту, здійснює керівництво у Департаменті у порядку і межах делегованих йому директором Департаменту повноважень. При цьому матеріали не містять даних, що в період, який інкримінується ОСОБА_1, останній виконував обов*язки як директор Департаменту з правом підпису розпорядчих та фінансових документів.

При цьому матеріали справи не містять відомості, Положення, установчих документів щодо структури виконавчого органу Київської міської ради, місця Управління, яке очолює ОСОБА_1, в його складі.

Таким чином, відсутні достатні фактичні дані, що ОСОБА_1 є керівником структурного підрозділу виконавчого органу Київської міської ради. При цьому з даних Положення про департамент міського благоустрою та збереження природного середовища убачається, що в структурі виконавчого органу діє Департамент, який очолює директор, що здійснює керівництво діяльністю Департаменту, затверджує положення про підрозділи Департаменту, розподіляє обов*язки між першим заступником та заступниками директора Департаменту, затверджує посадові інструкції. Таким чином, ОСОБА_1 за своєю посадою підпорядковується Директору Департаменту, при цьому є керівником управління, даних про яке в Установчих документах як структурний підрозділ виконавчого органу Київської міської ради в матеріалах не міститься.

Отже, відомості про те, що посада ОСОБА_1 станом на 01.09.2016 року віднесена беззаперечно до посад службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, категорії «Б» - в матеріалах справи відсутні. Прокурором не доведено, що відповідно до порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності посада станом на 01.09.2016 віднесена до відповідної категорії держслужбовців. При цьому 6 ранг держслужбовця, який присвоєний ОСОБА_1, може бути присвоєний особам - держслужбовцям, віднесеним як до категорії «Б», так і до категорії «В». Дані в особовій картці ОСОБА_1 не є тому беззаперечним підтвердженням.

Суду не надано відомості про те, що відповідно до організаційної структури виконавчого органу ОСОБА_1 очолює його структурний підрозділ, такі твердження в протоколі, що особа зобов*язана повідомляти про суттєві зміни в майновому стані в першому етапі роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є припущеннями і не визначені в справі чіткими критеріями, не підтверджуються відповідними документами. Такі обставини не доведені також в суді прокурором.

Одночасно суд враховує правові позиції рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», якими визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов*язків осіб, національні органи зобов*язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Таким чином, оскільки в суді не доведено обставини, що ОСОБА_1.є спеціальним суб'єктом адміністративного правопорушення у розумінні диспозиції ч.2 статті 172-6 КУпАП, не доведено об*єктивну сторону вказаного адміністративного правопорушення в діях чи бездіяльності особи, не спростовані доводи про те, що наведені обставини не давали можливості передбачати можливі юридичні наслідки своєї поведінки, не спростовані доводи ОСОБА_1 про відсутність вини, і такі обставини виключають провадження у адміністративній справі, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, необхідно зауважити, що з матеріалів справи убачаються дані про виявлення ознак дій, що можуть свідчити про вчинення адміністративного правопорушення, уповноваженою особою Національної поліції України в травні 2017 року, оскільки в матеріалах містяться пояснення ОСОБА_1 від 18.05.2017, надані оперуповноваженому сектору ДЗЕ Національної поліції України з приводу декларування ним відповідно до Закону придбаного майна - транспортного засобу. При цьому протокол про адміністративне правопорушення складений лише 01.11.2017 і з вказаною датою не можна пов*язувати дату виявлення адміністративного правопорушення. Отже, на момент надходження справи до суду 03.11.2017 сплинув строк накладення адімінстративного стягнення, визначений ч.3 ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна