Справа № 363/355/17 Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 33/780/663/17 Доповідач у 2 інстанції Ігнатюк
Категорія 138 10.11.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю правопорушника ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3, її представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

провадження у справі закрите у звязку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він, 19 січня 2017 року, о 08 годині 35 хвилин, в с. Хотянівка Київської області, керуючи автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Чехова, 6, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, яка склалась, при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження у справі суддя місцевого суду указав на закінчення на момент розгляду справи у суді строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи були зясовані не повно. Указав на те, що зібрані у справі докази, свідчать про відсутність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема зазначив, що в дорожній обстановці, яка передувала дорожньо-транспортній пригоді, обидва водія перебували у однаковій дорожній ситуації. Указав на те, що суд необґрунтовано відкинув його пояснення щодо обставин ДТП, при цьому, прийняв як беззаперечні пояснення водія автомобіля Тойота. Поряд із цим, указав на висновок комплексного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження, проведення якого замовив ОСОБА_2 та за результатами якого, експертами встановлено, що обидва автомобіля технічно не могли безпечно розїхатися, а тому водій Тойота повинна була зупинити керований автомобіль у розширеному місці і дати можливість водію Рено, який вже виїжджав із звуженої ділянки дороги, продовжити рух. На думку апелянта, результати проведеної експертизи повністю спростовують висновки судді щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Просив указану постанову скасувати.

Вислухавши пояснення:

правопорушника ОСОБА_2, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

потерпілу ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, які доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вважала необґрунтованими, просили залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;

дослідивши додатково висновки експертиз, надані сторонами, допитавши експертів, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 було постановлено у вину те, що у зазначеній дорожній обстановці він допустив порушення вимог п. 12.1, 12.3 ПДР України. Сутність вказаних пунктів ПДР України полягає в тому, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Суддя, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_2 зазначених вище вимог ПДР України, що призвело до наслідків у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Зазначені висновки стверджуються зібраними у справі доказами, а саме: схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом огляду транспортного засобу, фотознімками з місця пригоди, поясненнями водія ОСОБА_3, та іншими доказами.

Із урахуванням схеми місця ДТП, пояснень водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд вважає доведеною ту обставину, що зіткнення транспортних засобів відбулося у місці, яке указано на зазначеній вище схемі.

При поданні апеляційної скарги апелянтом ОСОБА_2 наданий висновок експерта № 000228/1 від 21.06.2017 комплексного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження. Як вбачається із цього висновку експертне дослідження було розпочате у період, коли зазначена справа про адміністративне правопорушення перебувала на розгляді у суді першої інстанції. При цьому ОСОБА_2 не наведено суду апеляційної інстанції переконливих доводів того, чому даний висновок не був наданий на дослідження при розгляді справи суддею місцевого суду або чому суддя не був повідомлений про проводжуване дослідження. Окрім того, ОСОБА_2 не наведені підстави, передбачені ч.7 ст.294 КУпАП, які би указували на необхідність дослідження цього висновку. Поряд із цим, із метою повноти зясування обставин справи, дотримання принципів обєктивності та неупередженості при її розгляді, суд визнав за можливе дослідити цей висновок та надати йому оцінку.

Наведений вище висновок комплексного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження № 000228/1 від 21.06.2017 суд оцінює критично, оскільки він не дає однозначних підстав вважати, що водій ОСОБА_3 мала технічну можливість уникнути зіткнення, а також оцінки її дій з точки зору їх невідповідності вимогам п.п. 11.1, 12.1 і 12.3 ПДР України. Поряд із цим, суд критично оцінює і висновки цієї експертизи про те, що в момент зіткнення транспортних засобів автомобіль «Рено», під керуванням водія ОСОБА_2, в момент первинного контакту перебував в нерухомому стані. Суд звертає увагу на те, що висновки, викладені у цьому висновку не достатньо обґрунтовані і є суперечливими. Експертом, як встановленими визнані факти, які підлягали доведенню, без належного обґрунтування своїх висновків. Зокрема, суд вважає не обґрунтованими висновки цієї експертизи про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося за умови, коли автомобіль «Тойота» рухався, а автомобіль «Рено» знаходився у нерухомому стані; про те, що внаслідок зіткнення автомобіль «Тойота» змістився, а автомобіль «Рено» залишився на місці; про те, що водій автомобіля «Рено» вимушено відїхав із місця зіткнення та про те, що саме у водія автомобіля «Тойота» була можливість уникнути зіткнення шляхом заїзду у розширене місце на проїзній частині. Такі висновки експертизи суперечать приєднаними до матеріалів справи фотоматеріалами, які не оспорюються учасниками судового розгляду. Аналіз цих фотоматеріалів, а саме наявність та локалізація пошкоджень на обох автомобілях, напрямок руху та розташування автомобіля «Тойота» після зіткнення, дають підстави стверджувати про хибність наведених вище висновків експерта. Посилання експерта на необхідність та обовязок водія ОСОБА_3 у даній дорожній обстановці надавати дорогу шляхом заїзду у розширене місце проїзної частини не узгоджується із вимогами ПДР України. Не обґрунтованими є і висновки про зміщення автомобіля «Тойота» після зіткнення та залишення на місці автомобіля «Рено». Будучи допитаним у судовому засіданні експерт ОСОБА_5, не усунув наведених недоліків шляхом надання пояснень та розяснень своїх висновків. У звязку із цим, суд приходить до висновку про те, що зазначений вище висновок експертизи не спростовує висновків судді місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Із зазначених вище підстав, враховуючи той факт, що судом був досліджений висновок комплексного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження № 000228/1 від 21.06.2017 судом було прийняте рішення про дослідження та оцінку висновку експертного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження № 1-09/07 від 08.09.2017 наданого потерпілою ОСОБА_3

Оцінюючи цей висновок, суд приходить до висновку про його повноту та обґрунтованість. Висновки, які викладені у є логічними, побудовані на наявних у справі матеріалах, перебувають у відповідності із іншими, зібраними у справі доказами. Експертом ОСОБА_6 цей висновок підтверджений у судовому засіданні. Суд звертає увагу на те, що усі висновки цієї експертизи є науково обґрунтованими і побудовані на обєктивних даних. Цим же висновком спростовуються зазначені висновки попередньої експертизи, що дало підстави для визнання їх хибними. У звязку із викладеним суд приймає цей висновок як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правпорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та спростування доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд оцінює дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виходячи із первинних фактичних даних, які зазначені у вищезазначених зібраних у справі доказах, а також виходячи із висновків проведеного у ході апеляційного розгляду комплексного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження № 1-09/07 від 08.09.2017, поясненнями експертів ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Пояснення ОСОБА_2 про те, що ДТП сталася внаслідок порушень вимог ПДР України водієм ОСОБА_3, які проявлялися у тому, що вона не надала переваги у русі автомобілю, під його керуванням, на ділянці дороги з місцем розїзду автомобілів, та здійснила зіткнення із автомобілем, який знаходився у нерухомому стані, не знайшли свого підтвердження у суді.

Так, матеріали справи указують на те, що в момент зіткнення транспортних засобів, автомобіль «Toyota Prado», під керуванням водія ОСОБА_3, знаходився у нерухомому стані. Автомобілем, який здійснював зіткнення був саме автомобіль «Рено», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 Наведене дає підстави стверджувати те, що водієм ОСОБА_2 у даній дорожній обстановці дійсно були допущені порушення п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, які призвели до зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів, що указує на доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Висновки судді місцевого суду у цій частині є обґрунтованими. Підстав для скасування постанови Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 не встановлено у звязку із чим суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому, суд не дає будь-якої оцінки діям водія ОСОБА_3 у даній дорожній обстановці, які передували зіткненню автомобілів, оскільки предметом розгляду у суді першої інстанції був виключно протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_2, а предметом розгляду у суді апеляційної інстанції постанова про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Ігнатюк О.В.