АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1284/17 Справа № 202/6626/17 Головуючий у 1 й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Доповідач - Джерелейко О.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаної винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 17 вересня 2017 року о 23 годині 05 хвилин в м. Дніпрі по пр. Слобожанському, водій ОСОБА_2 керувала автомобілем марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), огляд зі згоди водія, у встановленому законом порядку в присутності свідків, проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат якого 0,96 % проміле, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останньої на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для її оскарження, а постанову скасувати як незаконну і таку, яка винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права, та закрити провадження по адміністративній справі відносно неї.

Посилається на те, що суддя розглянув дану справу без її участі, чим позбавив реалізувати свої права давати пояснення, заявляти клопотання.

Вважає, що суд не врахував, що матеріали справи не містять факту відмови від проходження огляду в медичному закладі, що у свою чергу виключає склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд не прийняв до уваги, що співробітники поліції не тільки не запропонували, а й відмовилися від того, щоб провести огляд на стан сп'яніння в найближчій лікарні, при цьому не зафіксували факт та підстави своєї відмови.

Також технічний засіб «Драгер», на якому їй було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння, у Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, не зазначений, та не було пред'явлено їй відповідного свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та сертифікату відповідності.

Будучи увідомленою про час та місце розгляду справи належним чином, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з'явилась, заяв про відкладення розгляду справи не подавала, про поважні причини неявки суд не увідомляла, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу у її відсутність(а.п.24).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв'язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, яка прийнята за її відсутності, ознайомилась 22 листопада 2017 року, відомості про вручення постанови ОСОБА_2 відсутні, апеляційна скарга подана 24 листопада 2017 року, тобто в 10-тиденний строк на її оскарження з часу ознайомлення з постановою.

Твердження ОСОБА_2 щодо не увідомлення її судом про час розгляду справи про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 під підпис увідомлено про місце та час розгляду справи, також в графі щодо ознайомлення ОСОБА_2 зі змістом протоколу та отримання його копії стоїть підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 10 жовтня 2017 року, тобто до винесення постанови від 18 жовтня 2017 року, про направлення матеріалів щодо неї в інший суд першої інстанції, що свідчить про обізнаність ОСОБА_2 про розгляд адміністративного матеріалу щодо неї в суді першої інстанції.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вона не була обізнана з тим, які саме документи вона підписувала, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами провадження.

Так, ОСОБА_2 підписала роздруківку тесту на стан алкогольного сп»яніння, акт огляду на стан сп»яніння, відповідно до яких результат тесту виявився позитивним 0,96 проміле, протокол про адміністративне правопорушення, в якому викладено суть правопорушення- 17 вересня 2017 року о 23 годині 05 хвилин в м. Дніпрі по пр. Слобожанському, водій ОСОБА_2 керувала автомобілем марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), огляд зі згоди водія, у встановленому законом порядку в присутності свідків, проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат якого 0,96 % проміле, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не встановлено порушення прав ОСОБА_2, яка будь-яких зауважень чи заперечень у зазначених документах не зазначала, не вказувала також про незгоду із результатом тесту, а тому підстави для направлення її для огляду на стан алкогольного сп»яніння до медичного закладу- були відсутні.

Твердження ОСОБА_2про те, що тестер «Драгер» не входить до відповідного переліку, а тому не міг застосовуватись, також не заслуговує на увагу, оскільки згідно із роздруківкою чеку було застосовано алкотестер «Драгер 6820», номер приладу 0487, що відповідає акту огляду, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, що прийнята відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а саме пунктами 1, 3 та 5 передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які надаються лише на вимогу особи.

Але оскільки в наданих матеріалах відсутні дані про вимогу особи пред'явити відповідні документи на технічний засіб, то доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Посилання на Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 №33, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 за №262/17557, до якого не входить запропонований технічний засіб працівниками поліції для проходження огляду на стан сп'яніння, є недоречним, оскільки вимоги до спеціальних технічних засобів, які можуть бути застосовані при огляді на стан сп'яніння, передбачені зазначеною вище Інструкцією.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2,інших обставин справи, а також того, що вчинене нею правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

У контексті вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2- без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_2 строк для подання апеляційної скарги на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко