Справа №642/2272/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/319/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Макаровець А. М. ,розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Тростянецького районного суду м. Суми від 26 липня 2017 року, за якою

ОСОБА_3,

19 серпня, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 320 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 26 липня 2017 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він о 20 год. 00 хв. в м. Харкові по вул. Золочівській, 16 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінки, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження огляду для визначення стану алкогольного спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить:

- скасувати постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 26 липня 2017 року, як незаконну;

- закрити провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що:

- судом першої інстанції порушено вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки постанова не містить даних про місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, що свідчить про необґрунтованість постанови судді;

- суддею не враховано, що він має спеціальність тракторист та водій. Остання посада за якою він працював до 30.06.2017 року водій. Позбавлення права керування транспортними засобами ставить його у дуже скрутне матеріальне становище і іншого способу заробітку він не має;

- в діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки з відеозапису нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції не вбачається, що працівники поліції пропонували пройти огляд на стан спяніння на місці в присутності свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

- складаючи протокол про адміністративне правопорушення поліцейський не відсторонив від керування транспортним засобом, а транспортний засіб не передав іншій особі;

- працівники застосовували насильство, незаконно обшукали, вдарили по голові, застосували кайданки, тримаючи за шию, затягли в автомобіль дорожнього патруля, давили спинкою сидіння автомобіля;

- суд безпідставно не взяв до уваги довідку з медичної установи про те, що він не перебував в стані алкогольного спяніння і його пояснення.

Вважає, що його вина не доведена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 вислухавши особу, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи справу, суддя районного суду вірно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові судді, підтверджується зібраними доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 265870 від 01 травня 2017 року (а.с. 1), з якого вбачається, що ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови, поведінки; різка зміна шкірного покриву обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6 (а.с. 3 - 4), з яких вбачається, що ОСОБА_3 водій автомобіля НОМЕР_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановлено законом порядку відмовився, від підпису протоколу БР № 265870, постанови БР 673953, протоколі АА 077517 та протоколі затримання АА 026346 відмовився;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с. 5) з яких вбачається, що ОСОБА_3 на вул. Золочівській, м. Харків проігнорував вимоги поліцейських про зупинку, створив аварійну ситуацію «підрізав» велосипедиста, намагався втекти від працівників поліції, поводив себе агресивно, був з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах з порожнини рота, почервоніння обличчя. Після затримання поліцейськими почав кричати, що його бють та вдарився головою об кіоск. Жінка намагалася працівникам поліції вручити хабар в розмірі 500 грн.;

- розпискою ОСОБА_7, (а.с. 6) який зобовязався взяти на зберігання автомобіль НОМЕР_1 з 01 травня 2017 року по 03 травня 2017 року;

- довідкою (а.с. 7) з якої вбачається, що у 2007 році ОСОБА_3 отримував посвідчення водія;

- рапортом працівника поліції ОСОБА_8 (а.с. 8) відповідно до якого ОСОБА_3 було зупинено у звязку з допущенними порушеннями правил дорожнього руху, однак останній відразу після зупинки і виходу з автомобіля намагався тікати, але був затриманий працівниками поліції. Також, у затриманого виявлено ознаки алкогольного спяніння. Відносно ОСОБА_3 винесено постанову БР 673953, складено протокол БР 265870, протокол затримання АА 026346.

Підстав не брати до уваги вище зазначені докази у суду першої інстанції не було, оскільки, ОСОБА_3 жодних доказів на їх спростування не надав, тому відсутні підстави для не врахування вище зазначених доказів і в суді апеляційної інстанції.

Вище наведені матеріали повністю спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та недоведеність його вини.

Крім цього, в суді апеляційної інстанції, у режимі відеоконференції, був допитаний свідок ОСОБА_4, який повністю підтвердив надані ним раніше пояснення та спростував доводи ОСОБА_3 про те, що свідки були відсутні.

Свідок ОСОБА_5 у телефонному режимі повідомила, що у суд апеляційної інстанції зявитись не зможе, у звязку з виїздом за межі України, свої пояснення підтримує, про що складена довідка помічником судді.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки постанова судді не містить даних про місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан а також, що не враховано, що він за спеціальністю водій, є такими, що в цілому не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки як вбачається зі змісту звукозапису судового засідання (а.с. 34) за 03 липня 2017 року суддею досліджувалося питання анкетних даних ОСОБА_3 Зокрема зясовано було наявність роботи та у вступній частині постанови зазначено, що він не працює. Зі змісту звукозапису також вбачається, що було зясовано сімейний стан, вік, місце реєстрації та фактичне проживання, факти притягнення до адміністративної відповідальності, у звязку з чим у постанові від 26 липня 2017 року було зазначено про те, що враховується особа правопорушника.

Судом було враховано, що згідно з санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення є безальтернативним (а.с. 32 - 33), у звязку з чим, вказані дані про особу, а також факт наявності у нього спеціальності водій, жодним чином не спростовує його вини та не дає підстав для призначення будь-якого іншого адміністративного стягнення.

Крім цього, ч. 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Твердження проте, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення поліцейський не відсторонив його від керування транспортним засобом, а транспортний засіб не передав іншій особі спростовуються матеріалами справи.

Так, з запису нагрудного відео реєстратора поліцейського долученого до клопотання поліцейського та пояснень поліцейського (а.с. 26 28 ) вбачається, що після затримання ОСОБА_3 і встановлення, що останній перебуває з ознаками алкогольного спяніння автомобіль НОМЕР_2, яким він керував йому не передавався, а навпаки після виклику дружиною ОСОБА_3 громадянина ОСОБА_7 та підтвердження його особи і наявності в нього водійського посвідчення, вище зазначений автомобіль був переданий ОСОБА_7 на 3 дні для зберігання, що підтверджується розпискою останнього (а.с. 6).

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про застосування працівниками поліції насильства, незаконного обшуку, завдання ударів по голові, здавлювання спинкою сидіння автомобіля, оскільки з запису відео реєстратора наявного в матеріалах справи (а.с. 28) вбачається, що ОСОБА_3 він себе не відповідно до обстановки, а саме здійснював погрози в бік працівників поліції, безпричинно кричав, намагався втекти з місця пригоди, в результаті чого працівники поліції вимушені були застосувати спеціальний засіб кайданки, однак агресивна поведінка не припинилася і після цього ОСОБА_3 помістили на заднє сидіння службового автомобіля патруля поліції, де останній також вів себе агресивно: погрожував працівникам поліції, намагався на них напасти, безпричинно кричав. З боку працівників поліції були непоодинокі випадки спроб заспокоїти правопорушника, однак останній не реагував на це. Потім ОСОБА_3 почав кричати, що його давлять спинкою сидіння, у звязку з чим працівниками поліції було максимально віддвинуто вперед сидіння водія і пасажира, для забезпечення простору затриманого.

Жодних доказів, на спростування обставин зафіксованих на відеозапису з нагрудного реєстратору, який відповідно до ст. 251 КУпАП є одним з доказів у справі, ОСОБА_3 не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що суд безпідставно не взяв до уваги довідку з медичної установи, то їх також вважати обґрунтованими не можна.

З протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) вбачається, що обставини події мали місце 20 год. 00 хв. 01 травня 2017 року.

Запис нагрудного відео реєстратора (а.с. 28) свідчить, що ОСОБА_3 було запропоновано на місці пройти огляд на встановлення стану алкогольного спяніння, однак той відмовився, також останній відмовився їхати і до медичної установи.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоровя реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоровя.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Надана ОСОБА_3 довідка із Харківського обласного бюро судової медицини експертизи судово медичної лабораторії (а.с. 18) свідчить, що забор біоматеріала відбувався 02 травня 2017 року, тобто поза межами часу визначеного ст. 266 КУпАП, крім того даних, що в цей час був присутній працівник поліції довідка також не містить, що також є порушенням.

Тому, приймаючи до уваги вимоги ст. 266 КУпАП судом обґрунтовано не взято до уваги довідку надану ОСОБА_3, що вказувала про відсутність в крові останнього вмісту спиртів.

Твердження про не взяття судом до уваги пояснень ОСОБА_3 також спростовуються матеріалами справи, зокрема поставною судді (а.с. 32 - 33), оскільки всі пояснення були заслухані судом, однак останні не узгоджуються з матеріалами справи та повністю ними спростовувалися.

З урахуванням наведеного, судом обґрунтовано було надано перевагу наявним в матеріалам справи доказам, а не поясненням ОСОБА_3, які жодним чином їх не спростовують.

З урахуванням всіх досліджених матеріалів, судом апеляційної інстанції приймається до уваги, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин зазначених у протоколі жодним чином не спростовуються доводами апеляційної скарги, у звязку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251,252, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 26 липня 2017 року, якою за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.

З оригіналом згідно: суддя А.М. Макаровець