АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження № 33/791/590/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року м. Херсон

Суддя Апеляційного суду Херсонської області Бугрик В.В., за участі прокурора Гончаров В.Г, ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу в.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП щодо ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

До апеляційного суду Херсонської області надійшла апеляційна скарга виконуючого обов'язки керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, згідно якої закрито провадження про адміністративне правопорушення стосовно нього з підстав закінчення на момент розгляду справи по суті строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до матеріалів справи, будучи згідно з підпунктом «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, статтею 7 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» 11 жовтня 2016 року не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального, конфлікту інтересів та не повідомив ні в усній, ні в письмовій формі (самостійно публічно не оголосив), маючи реальну можливість без жодних перешкод це зробити під час засідання 2 сесії 7 скликання Степанівської сільської ради Суворовського району м. Херсона про наявність у нього реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між його приватним (майновим) інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення під час виконання зазначених повноважень, при розгляді питання № 7 порядку денного «Про умови оплати праці сільського голови» щодо особистого преміювання як голови цієї ради. Таким чином, у ОСОБА_1 виник приватний (майновий) інтерес, спрямований на отримання особистого для себе додаткових матеріальних благ (премій), виплата яких згідно з чинним законодавством України не є обов'язковою. Отже, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою в.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування та прийняття нової постанови, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в межах санкції вказаної статті.

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги, заслухавши прокурора вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Законом України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ (1697-18) було внесено зміни до ст. ст. 7, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказані зміни, відповідно до розділу XII прикінцевих положень Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VІ (1697-18), набрали чинності з наступного дня після його опублікування, а саме 26 жовтня 2014 року.

Згідно вказаних змін, частиною другою ст. 294 КУпАП передбачений вичерпний перелік суб'єктів, наділених правом оскаржувати постанову судді у справах про адміністративні правопорушення. Відповідно до змісту даної норми закону, таким правом наділені особи, яких притягнуто до адміністративної відповідальності, їх законні представники, захисники, потерпілі та їх представники.

За змістом ст. ст. 7, 287 КУпАП, прокурор має право на оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього кодексу, зокрема у справах про застосування заходів примусового характеру і пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство та 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України "Про прокуратуру" та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Таким чином, як вбачається з наведених вимог закону постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим; його представником. Безпідставним є покликання прокурора на ст. 250 КУпАП, оскільки нею передбачено його обов'язкову участь у розгляді судом справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, а не його повноваження на апеляційне оскарження рішення, постановленого за результатами такого розгляду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора про те, що його право на апеляційне оскарження ґрунтується на системному підході до розуміння норм КУпАП суперечать положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З цих же підстав слід визнати необґрунтованими і доводи апеляційної скарги про те, що правом апеляційного оскарження в даному випадку прокурор наділений згідно з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 55 Конституції України, що входить до розділу ІІ Права, свободи та обов'язки людини і громадянина. Крім того, вказані норми визначають права фізичних осіб, а не держави, від імені якої діє прокурор як сторона обвинувачення.

Також, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Оскільки за постановою судді жодного примусового заходу застосовано не було, а провадження закрито, тому в даному випадку прокурор не може оскаржити постанову судді.

За таких обставин, враховуючи, що прокурор в даному випадку не наділений правом на оскарження постанови судді, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті апеляційної скарги виконуючого обов'язки керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2017 року щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, тобто виконуючому обов'язки керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області підпис

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 08 грудня 2017 року

Постанова набрала законної сили 08 грудня 2017 року

Суддя В.В. Бугрик

Секретар судового засідання І.О. Давиденко