П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах - Карнауха А.С.

з участю:

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від

19 грудня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі

10 200 (десять тисяч двісті) гривень та позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 гривень 60 копійок.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 29 листопада 2016 року о 00 годині 45 хвилин в АДРЕСА_2, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про скасування постанови місцевого суду та направлення справи на новий судовий розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2 зазначив, що суд першої інстанції, незважаючи на наявність його заяви про відкладення розгляду справи через зайнятість адвоката в іншому судовому засіданні, розглянув справу без участі його та захисника, чим порушив його права.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника та свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що остання підлягає задоволенню частково.

За змістом частини 1 статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, 15 грудня 2016 року надав до місцевого суду клопотання з проханням про відкладення розгляду справи, внаслідок укладення договору про надання юридичної допомоги адвокатом (а.с. 18).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13 жовтня 1994 року, судді, зокрема, зобов'язані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались відповідно до положень Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жофрр де ля Прадель проти Франції. Від 16 грудня 1992 року).

Ураховуючи вказане, право особи на участь в суді є складовою права на справедливий судовий розгляд згідно зі статтею 6 Конвенції.

В порушення вимог статті 268 КУпАП, суд першої інстанції, за наявності клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про відкладення розгляду справи, розглянув справу за її відсутності, що є грубим недодержанням вимог закону та тягне за собою безумовне скасування рішення суду.

Згідно до статті 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зокрема має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід з'ясувати зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

За змістом статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Всупереч вимогам статей 245, 252, 280 КУпАП, місцевий суд, належним чином не дав оцінки зібраним доказам, не забезпечив всебічне, повне й об'єктивне з'ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та не вмотивував прийняте рішення, що в свою чергу також тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 29 листопада 2016 року о 00 годині 45 хвилин в АДРЕСА_2, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від продуття приладу драгер та від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку у лікарні відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 4).

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Дані вимоги, щодо проведення огляду у встановленому законом порядку, закріплені також у пункті 7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена 09 листопада 2015 року.

Разом з тим, при прийняті рішення, вказані вимоги закону судом не були враховані, внаслідок чого висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не ґрунтується на належних та допустимих доказах в справі.

Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зокрема зазначаються суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29 листопада 2016 року серії АП2 №149392, ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від продуття приладу «Драгер» та від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку у лікарні. Згідно пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення у відповідній графі, виконаний напис «згоден, прошу будьласка обмежитись мінімальним покаранням» (а.с.4).

У судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 підтримавши свою апеляційну скаргу, заперечував обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, що працівниками поліції йому пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі. Зазначив, що текст «Згоден, прошу будьласка обмежитись мінімальним покарання» в графі протоколу пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, виконаний не ним, і хто його міг виконати не знає.

Свідок ОСОБА_7, який складав протокол про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні апеляційного суду, підтвердивши обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, пояснив, що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у лікарні. Даний факт не був зафіксований нагрудною відеокамерою. Крім цього, він не бачив хто писав пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки після передачі протоколу ОСОБА_2 для підпису та надання пояснень, відволікся.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на неодноразові виклики в суд апеляційної інстанції та неодноразові прохання суду до начальника Управління патрульної поліції в місті Чернігові про сприяння явки свідків в судове засідання, оскільки за змістом статей 251, 254 КУпАП обов'язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, в судове засідання апеляційного суду не з'явились та не підтвердили обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі змісту пояснень ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які маються в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, останні вказали, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту на стан сп'яніння, за допомогою технічного засобу «Драгер» внаслідок чого був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП (а.с. 6, 7).

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису подій, які мали місце під час зупинки ОСОБА_2, зафіксованого за допомогою нагрудної відеокамери № 00301 від 29.11.2016, наданого департаментом патрульної поліції, вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_2 в присутності свідків пройти тест на драгері, від якого останній відмовився (а.с.61).

Пропозиції ОСОБА_2 працівником поліції в присутності свідків пройти огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, як передбачено статтею 266 КУпАП та Інструкцією, і як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери не містить.

Згідно пояснень працівника поліції ОСОБА_7, в судовому засіданні апеляційної інстанції, даний факт не був зафіксований нагрудною відеокамерою.

Дані обставини ставлять під сумнів протокол про адміністративне правопорушення, як доказ в цій частині.

Частиною 5 статті 266 КУпАП визначено зокрема, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 19 квітня 2017 року за № 347, записи від руки «згоден, прошу будьласка обмежитись мінімальним покаранням», які розміщені в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП №149392, виконані не ОСОБА_2 (а.с. 90-100), що свідчить про недостовірність протоколу про адміністративне правопорушення, як доказу в цій частині.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, враховуючи, допущені місцевим судом порушення вимог КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не забезпечення місцевим судом всебічного, повного й об'єктивного з'ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам статті 256 КУпАП та відсутність належних, допустимих та достовірних доказів про обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись пунктом 1 статті 247, статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 грудня 2016 року, задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.С. Карнаух