Справа № 308/671/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Ужгород вул. Стародоманинська, 44 Закарпатської області, громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України 320 (триста двадцять) грн. судового збору.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №246579 від 21.01.2017 та постанови судді від 13.04.2017 вбачається, що ОСОБА_1, 21.01.2017, о 07 год. 20 хв. по вул. Мересьєва в м. Ужгороді керував транспортним засобом «Mersedes Vito », д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, при цьому від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 13.04.2017 скасувати та постановити нову, якою провадження закрити. Указує на те, що винесена постанова є незаконною, необґрунтованою, і такою що прийнята без зясування всіх фактичних обставин по справі. Зазначає, що суд, вирішуючи питання про вид та розмір стягнення, не прийняв до уваги дані про його особу, як правопорушника, а також обставини, що помякшують адміністративну відповідальність, і взагалі про наявність самого складу адміністративного правопорушення. Крім того, зазначає, що раніше не притягувався до адміністративної відповідальності. Також, під час розгляду справи в апеляційному суді доповнив апеляційну скаргу, просив постанову судді скасувати в звязку з порушенням його прав, передбачених ст..268 КУпАП, оскільки не отримував повідомлення про день, місце та час розгляду справи, справа була розглянута в той час, коли він перебував на стаціонарному лікуванню. Представника не уповноважував на розгляд справи в його відсутності.

-2-

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, які підтримали доводи зміненої апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що справа про адміністративний проступок розглядається за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що забезпечує можливість більш повного і докладного дослідження всіх обставин справи, змагальність процесу, його гласність. Присутність цієї особи, безумовно, має і певний виховний ефект, сприяє запобіганню правопорушенням. Тому розгляд справи під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допускається лише тоді, коли ця особа сповіщена про місце і час розгляду справи, і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи або коли таке клопотання залишено без задоволення.

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення і обовязком органу, який її розглядає, є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Ці вимоги закону в справі не додержані.

Справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1, а даних про його належне сповіщення про час, на який її розгляд було перенесено на 13.04.2017 в ній немає. У справі немає жодного доказу про те, що правопорушник отримував належним чином повістку чи був належним чином відповідно до вимог ст.268 КУпАП сповіщений про місце і час розгляду справи саме 13.04.2017 у день її розгляду та постановлення суддею постанови. Про те, що таке сповіщення ОСОБА_1 не отримував свідчить відсутність у матеріалах справи такого повідомлення чи направлення судової повістки. Крім того, суддя, розглядаючи справу у відсутності правопорушника за участю його представника, не з»ясував у останнього про причини неявки правопорушника, та можливість розгляду справи.

Під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1, надав суду листок непрацездатності серії АДД №159575 від 10.04.2017, згідно якого в день розгляду справи про адміністративне правопорушення, перебував на стаціонарному лікуванні. Цю причину неявки, суду першої інстанції не повідомив, оскільки не був повідомлений про день, місце та час розгляду справи саме 13.04.2017.

На підставі наведеного, постанова судді підлягає скасуванню, як винесена з порушенням вимог ст.ст.245, 252, 268 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні в справі докази, а тому висновок, викладений у постанові суду, про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

-3-

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №246579 від 21.01.2017 (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.2-3), розпискою ОСОБА_1, згідно якої останній зобовязався не сідати за кермо автомобіля (а.с.4), рапортом працівника поліції (а.с.5), довідкою інспектора відділу АП, відповідно до якої ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме 25.05.2016, згідно постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.(а.с.6), відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів поліцейських (а.с.15).

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, суд першої інстанції при розгляді справи вказаних вимог законодавства дотримався, і вірно прийшов до висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України із змінами, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України з питань безпеки дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 №161, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 ст. 130 цього Кодексу передбачено повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

-4-

Відповідно до п.7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

З установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що 21.01.2017, о 07 год. 20 хв. по вул. Мересьєва в м. Ужгороді, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes Vito », д.н.з. AО3565AН, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, останній відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б підтверджували наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 246579 від 21.01.2017, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, рапортом працівника поліції, довідкою інспектора відділу АП, відповідно до якої ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме 25.05.2016, згідно постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн., відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів поліцейських.

Указаним доказам суд дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, вчинене повторно протягом року, а саме порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є обґрунтованими й підтверджується зібраними по справі доказами.

-5-

Докази здобуті відповідно до вимог КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і підстави визнання їх недопустимими відсутні.

Що стосується долученого до матеріалів справи висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння №38 від 21.01.2017, то апеляційний суд уважає такий неналежним доказом з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

-6-

Згідно п. 17 розділу ІІІ вказаної Інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Пунктом 22 розділу ІІІ вказаної Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до п.6 та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Доданий до матеріалів справи висновок є недійсним, результати, викладені в ньому є не достовірними, оскільки такий не відповідає вищезазначеним вимогам та складений із порушенням указаних вимог, а саме: огляд проведено за зверненням порушника, а не за направленням поліцейського; поліцейський не забезпечував доставку ОСОБА_1 до закладу охорони здоровя; огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами такого проведено у відсутності поліцейського.

Крім того, даний висновок було виготовлено вже після вчинення адміністративного правопорушення, і такий не є доказом того, що ОСОБА_1 не відмовлявся у вказаний у протоколі час від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, що йому, і ставиться в провину.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 також, указує на порушення судом першої інстанції вимог ст. 33 КУпАП при накладенні на нього адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст.23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яке застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався.

Так, судом першої інстанції враховано особу порушника, ступінь його вини, обставини справи та накладено стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною та передбачає накладення на винну у вчиненні такого діяння особу накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 (три) роки.

-7-

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП апеляційний суд відхиляє, оскільки поліцейські діяли відповідно до вимог Інструкції, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, і в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а тому порушень вимог КУпАП чи Інструкції апеляційним судом не встановлено.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор роти №2 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві ДПП лейтенант поліції ОСОБА_5Ю був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий, на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. У звязку із зазначеним, апеляційний суд приходить до висновку про те, що інспектор Кохан Ю.Ю. при виконанні своїх функціональних обовязків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці із дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці із дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені в частині третій цієї статті.

Дане правопорушення не є триваючим, днем його вчинення є 21.01.2017, отже, тримісячний строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, закінчився, а тому згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 піддягає закриттю в звязку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі наведеного, постанова судді підлягає скасуванню, як винесена з порушенням вимог ст.ст.245, 252, 268 КУпАП, з постановлення апеляційним судом постанови відповідно до вимог ст.294 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст.38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С ТА Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП скасувати.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а провадження в справі щодо нього закрити у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: