П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року смт Криве Озеро

Суддя Кривоозерського районного суду Миколаївської області Репушевська О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 272810 від 19 липня 2017 року, ОСОБА_1 19 липня 2017 року о 00.25 годині на автодорозі Р-75 Тимково-Балта-Первомайськ-Олександрівка керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з рота, хитка хода, від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Органом поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження зазначених обставин до суду були надані наступні докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 272810 від 19 липня 2017 року, складений відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

-довідку Кривоозерського ВП від 19 липня 2017 року № 3749/64-2017 щодо посвідчення водія ОСОБА_1;

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у скоєні адміністративного правопорушення не визнав, заперечував факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння на момент зупинки його поліцейськими, а також факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складено із порушенням ст. 256 КУпАП та п.6 Розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у звязку з чим просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням визначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як самостійний склад адміністративного правопорушення.

Частинами 5 та 6 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.3, 5-7 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 № 1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Підставою для притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності є підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду з використанням спеціальних технічних засобів та згода водія з результатами такого огляду. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. Працівник поліції забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Аналогічні вимоги зазначені в п.п.6, 7 Розділу І, п.п. 1, 9 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Розділом ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 за №1408/27853, визначено особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП. Зокрема, згідно з п.6 цього Розділу, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на викладені норми закону, в порушення вимог ст.256 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1, поліцейським не зазначено дії водія щодо ухилення від проведення огляду на стан сп'яніння, із змісту протоколу, дослідженого у судовому засіданні, неможливо визначити чи було запропоновано ОСОБА_1 проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки, з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а також в закладі охорони здоров'я. Диски з відеозаписами обставин складання працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на час розгляду справи в суді до протоколу не було долучено, протокол оформлено у відсутності свідків, тобто не наведено об'єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 62 Конституції України закріплено, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За наведених обставин, відомості про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення БР №272810 від 19 липня 2017 року, складеному інспектором СПП Кривоозерського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, викликають обґрунтовані сумніви в їх достовірності, а тому не можуть бути використані як докази його винуватості, .

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» суд має суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Звернуто увагу судів на те, що згідно з ч. 3 зазначеної статті Основного Закону всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правила прийнятності та допустимості доказів встановлюються національним законом, проте національні суди мають обовязок оцінювати ці докази та їхню природу у спосіб, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції (рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140).

У рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року, суд зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (п. 150, п.65, п. 253).

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події або складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, численних порушень, допущених співробітниками поліції при складенні протоколу, відсутності належних і допустимих доказів, із яких би вбачався факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також обставин і фактів, установлених в судовому засіданні, суд не може прийняти рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 247 ч. 1 п. 1, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя Кривоозерського

районного суду ОСОБА_3

Секретар

Постанова суду набрала законної сили ___________________2017 року

Оригінал постанови знаходиться в суді в справі

про адміністративне правопорушення № 479/602/17

3/479/289/17

Керівник апарату суду ОСОБА_4