Справа №591/5176/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/431/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/5176/17 за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 25 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Суми, вул. Заслонова, 20

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді у звязку з неповнотою судового розгляду, порушення права на судовий захист та неналежного мотивування рішення, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки суддею було відмовлено було у допиті свідків, котрі зявилися до суду, постанова судді не містить даних, передбачених ст.33 КУпАП, диск з відеозаписом не перевірявся судом на ознаки монтажу, не зясовувалося питання щодо пристрою, на який здійснювався відеозапис та законність такого відеозапису без його згоди, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зокрема не містить даних свідків, які перебували в його автомобілі.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 25.10.2017 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді Терьохін Ю.Л. 15.09.2017 близько 21 год. 00 хв. біля буд.25А по вул. Прокофєва керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9«а» ПДР України.

Вислухавши захисника ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_3, просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 136945 від 15.09.2017, суддя суду першої інстанції дійшла висновку про те, що водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9«а» ПДР України.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об'єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, де міститься власноручний запис ОСОБА_3 про вживання пляшки пива і керуванням автомобіля, іншими доказами у справі, а саме:

- роздруківкою показників огляду ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager ARAM-2289» (а.с.1) та відповідним актом огляду на стан сп'яніння (а.с.3), згідно яких проба позитивна 1,800/00;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с.4-5), згідно яких транспортним засобом керував саме ОСОБА_3, а не будь-яка інша особа, який знаходився у стані алкогольного сп'яніння;

- письмовою розпискою водія ОСОБА_3 (а.с.6), відповідно до якої останній зобовязувався не керувати автомобілем, поки не вийде зі стану алкогольного спяніння;

- відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції (а.с.19), згідно яких працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_3 і, підійшовши до транспортного засобу, пояснили причину зупинки. Крім того, працівники поліції повідомили водія про наявну у них інформацію щодо керування ним в стані алкогольного спяніння. ОСОБА_3 було запропоновано в присутності двох свідків пройти огляд за допомогою газоаналізатору, який показав позитивну пробу на алкоголь. При цьому, ОСОБА_3 погодився з результатами огляду і власноруч надав письмові пояснення.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, керуючись законом, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в суді першої інстанції щодо фактичних обставин правопорушення, який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані показання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не можуть бути узяті до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються наведеними вище та дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами, а тому вони є недостовірними доказами захисту.

Зокрема, будучи допитаними під час апеляційного розгляду, свідки ОСОБА_7 (поліцейський роти № 2 БУПП в м. Суми) та ОСОБА_6 підтвердили встановлені суддею суду першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, а свідок ОСОБА_6 також підтвердила свої письмові пояснення, надані нею працівникам патрульної поліції.

Наведені вище показання свідків слід вважати належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами, які у своїй сукупності узгоджуються між собою та іншими доказами і не спростовуються жодними іншими матеріалами справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було відмовлено у допиті свідків, які зявилися у судове засідання, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що постанова судді не містить встановлених ст.33 КУпАП даних, також слід вважати необґрунтованими, оскільки ч.2 ст.33 КУпАП застосовується крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до яких і відноситься правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за вчинення якого на ОСОБА_3 і було накладено адміністративне стягнення.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що відеозаписи з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції не можуть бути доказом, оскільки відповідно до ст.251 КУпАП такий доказ може мати місце і питання про його допустимість вирішується виключно судом з урахуванням усіх обставин справи за наслідками судового розгляду.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вказаний доказ був наданий працівником поліції та долучений до справи суддею суду першої інстанції під час розгляду протоколу і будь-яких даних, які б об'єктивно свідчили про те, що ці відеозаписи були отримані з істотним порушенням встановленого законом порядку та вказували б про їх недопустимість матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП також є необґрунтованими, оскільки ст.256 КУпАП не вимагає від осіб, які складають протокол про адміністративне правопорушення, зазначення в ньому анкетних даних усіх свідків, які перебували поряд, так як згідно ч.1 ст.272 цього Кодексу, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

При цьому, апеляційний суд враховує той факт, що огляд ОСОБА_3 проводився за участю неупереджених і не зацікавлених свідків, які випадково опинилися на місці вчинення правопорушення, що підтвердила під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_6

Таким чином, прихожу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозвязку разом з іншими доказами, дослідженими апеляційним судом, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому твердження апеляційної скарги щодо неповноти, однобічності та необєктивності судового розгляду справи є необґрунтованими.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 було накладено суддею суду першої інстанції в межах, встановлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 25 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.