АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/566/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2Д
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, в присутності скаржника ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, та іншого учасника дорожнього руху ОСОБА_5, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого водієм ТОВ «ВІНІЛ», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340 гривень.

Як встановлено районним судом, о 18 год. 45 хв. 21 лютого 2017 року у м. Дніпро, на вул. Енергетичній 2, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Opel Astra, АЕ 9357 НМ, виїхав на перехрестя вул. Енергетична та пр. ОСОБА_6, на зелений сигнал світлофора, що дозволяє рух та не дав можливості водію транспортного засобу ОСОБА_7, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, завершити рух через перехрестя, та здійснив зіткнення з ним, чим завдав механічні ушкодження обом транспортним засобам. При цьому водій ОСОБА_3 порушив п. 16.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат посилається на те, що вказана постанова, на його думку, не відповідає закону, матеріалам та обставинам справи, оскільки у своєму поясненні він вказав, що з показів водія ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_3 рухався на перехресті на червоний сигнал світлофору, оскільки ОСОБА_8 чітко каже, що автомобіль під керуванням ОСОБА_5 виїжджав на перехрестя на зелений сигнал світлофору, а сам ОСОБА_5 вказує, що коли він переїхав трамвайні путі, відповідно йому залишилось проїхати 21,8 м до кінця перехрестя, зелене світло почало мигати і відбулось зіткнення. Відстань яку необхідно було подолати водію ОСОБА_5, він мав подолати за 2,6 с, що розраховується шляхом ділення фактичної швидкості, яка складала 30 км/год на незмінне число 3,6. Після зеленого світла повинно ввімкнутись жовте, і тільки потім червоне, а відповідно до показів ОСОБА_5, - ОСОБА_3 їхав на червоне світло. Якщо так, то відносно ОСОБА_3 повинен бути складений протокол за порушення останнім п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху, а не п. 16.5.

Вважає, що складений відносно ОСОБА_3 протокол про скоєння адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам, є не законним, оскільки ОСОБА_3 не порушував п. 16,5.. І навіть якщо переключення могло відбутись під час руху через перехрестя водія ОСОБА_5, то дана обставина спростовується тим, що час руху через перехрестя із зазначеною швидкістю ОСОБА_5 складає 3,5 с, за які світлофор не встигає переключитись.

Також посилається, що суду було подано клопотання про допит експерта для розяснення експертного висновку, однак судом заявлене клопотання було проігнороване, експерт викликаний та допитаний не був.

Також посилається на те, що судом у резолютивній частині не зазначено про те, що ОСОБА_3 є винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Крім того посилається, що в оскаржуваній постанові суд не в повному обсязі та не обєктивно відобразив покази свідка ОСОБА_9, який поясняв, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_5 рухався на червоний сигнал світлофору. Крім того, на думку адвоката, суд не надав належну оцінку та не спростував розбіжності в показах свідків.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки постанову суду отримав лише 23 травня 2017 року.

Вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Враховуючи позицію адвоката ОСОБА_4, яка зводиться до не направлення ОСОБА_3 судом копії постанови, яку він отримав тільки 23 травня 2017 року, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходжу до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження даної постанови та вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_3 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення БР № 107683 від 21 лютого 2017 року; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП, без будь-яких зауважень. В ній зафіксовано місце зіткнення та положення транспортних засобів після їх зіткнення, а також пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП. Вину ОСОБА_3 встановлено і фототаблицею до схеми місця скоєння ДТП. Ствердження ОСОБА_3, що водій ОСОБА_5 виїхав на перехресті на червоний сигнал світлофора є такими, що не відповідають дійсності, остільки останній з цього приводу послідовно вказував, що виїхав на вказане перехрестя на зелений сигнал світлофора, а коли доїхав до середини дороги, то почав мигати жовтий сигнал, потім червоний і він вважав за необхідне завершити проїзд перехрестя, але неочікувано водій автомобіля ОСОБА_10 допустив наїзд на його авто. При цьому ОСОБА_5 зазначив, що в цей час інші автомобілі надали йому можливість завершити проїзд перехрестя, на якому розташована трамвайна колія.

Поясненнями ОСОБА_11, залученому в апеляційному суді в якості експерта встановлено, що згідно п. 16.5 ПДР України, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобовязаний дати дорогу транспортним засобам завершити рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід. На цій позиції ОСОБА_11, який як фахівець має 11 річний стаж викладацької роботи, наголосив категорично, вказавши, що без завершення переїзду вказаного перехрестя водієм ОСОБА_5, неможливо було ОСОБА_3 рухатись на перехрестя.

Порушення зазначеної норми Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 підтверджується, зокрема і схемою місця ДТП, де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, локалізація яких свідчить про наявність причинного звязку з наслідками, за що останнього правильно визнано винним у скоєнні даного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Посилання ОСОБА_3, стосовно того, що ДТП сталося внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Деу Ланос» під керуванням водія ОСОБА_5, перевіркою матеріалів справи не знайшло свого підтвердження. Відносно ОСОБА_5 протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Що стосується висновків експертного дослідження експерта ОСОБА_12, то вони суперечать матеріалам справи, вихідні дані для проведення дослідження не відповідають матеріалам справи, є суперечливими, а тому не можуть бути прийняті з огляду на допустимість доказу.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаного пункту 16.5 безпосередньо знаходиться в причинно-наслідковому звязку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, за що останнього обґрунтовано визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається.

Постанова суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2017 року, відносно ОСОБА_3, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2