АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1669/2017 Суддя у І-й інстанції: Шевчук О.П.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Постановою суду ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що він 14 квітня 2017 року о 22 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Будищанська, 9/40 керував автомобілем «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу керування ним транспортним засобом, тобто під час спілкування з працівниками поліції він не міг бути визначений як водій в розумінні положень чинного законодавства, тому не існувало жодних підстав для проведення огляду на стан сп'яніння, що є порушенням п.2 Розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений у його відсутність, що вбачається з того, що його відмова від підпису цього протоколу не підтверджена підписами свідків такої відмови, що є порушенням ст. 254 КУпАП та п.2 Розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зазначає, що в рапорті працівника поліції визначено, що «Рух, зупинку та складання адміністративних матеріалів зафіксовано на нагрудний відеорегістратор № АА 00566, але матеріали справи не містять жодних фото-відео матеріалів.

Окрім того, матеріали справи містять суперечливі відомості стосовно свідків, оскільки свідками правопорушення визначені дві особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яких він не бачив в процесі спілкування з поліцейськими.

Також вказує, що він наполягав на проходженні огляду на стан сп'яніння у відповідному медичному закладі та говорив про те, що алкоголю у найближчий час він не вживав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_3 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 122435 від 14 квітня 2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в присутності яких ОСОБА_4 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що протокол від 14 квітня 2017 року є незаконним та складеним із порушеннями діючого законодавства України, то як вбачається з матеріалів справи, протокол щодо ОСОБА_3 складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395від 07 листопада 2015 року.

Також Апеляційному суду міста Києва було надано відеозаписи, здійснені за допомогою пристроїв з функцією кіно-, фотозйомки, які розташовані на елементах працівників патрульної поліції, перевіркою яких встановлено, що ОСОБА_4 категорично відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер».

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно дослідивши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі зазначених в апеляційній скарзі, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Т.М. Юденко