АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/939/17 Головуючий у І-й інстанції Волчек Н.Ю.
Справа № 176/1097/17-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_2, 1979 року липня місяця 12 дня народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 08.06.2017 року в 00 год. 40 хв., в м. П'ятихатки Дніпропетровської області по вул. Мірошніченко, ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21104 з явними ознаками наркотичного спяніння (зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова винесена в порушення норм матеріального процесуального закону, не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, ані суд першої інстанції у постанові, ані інспектор поліції у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначили конкретного місця вчинення правопорушення, а тому в цій частині як протокол, так і постанова не відповідають вимогам ст. ст. 256, 283 КУпАП.

Вказує, що поліцейськими під час складання протоколу було порушено положення Інструкції що до направлення водіїв для проходження огляду на стан спяніння а саме ОСОБА_2 не пропонували пройти огляд на стан спяніння на місці, відповідний акт не складався, а тому вимога про проходження огляду в лікарні є незаконною.

Зазначає, що суд першої інстанції посилається на показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які знаходяться в матеріалах справи, проте судом також не враховано, що цих свідків ОСОБА_2 на місці складання протоколу не бачив, при цьому їх не було допитано в суді.

Також зазначає, що одразу після події ОСОБА_2 звернувся до Спеціалізованої медико санітарної частини № 9 у м. Жовті Води, де йому було надано висновок від 09.05.2017 року про відсутність у нього стану наркотичного спяніння, проте даний факт та висновок судом також не прийнято до уваги.

Апелянт акцентує увагу на тому, що в протоколі міститься підпис ОСОБА_2, проте останній стверджує, що цей підпис не його, але суддею цей факт також залишено поза увагою.

Крім того вказує, що судове засідання в порушення вимог ст. 279 КУпАП, ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було проведено без їх участі, хоч і ними повідомлялося про неможливість прибути до суду та надано відповідні документи.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які встановлені правильно та підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення БР №066952, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, який ОСОБА_2 підписав без зауважень; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4; первинними письмовими поясненнями самого правопорушника, в яких він підтвердив факт своєї відмови від проходження медичного огляду.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Суд звертає увагу на те, що апелянт у своїх первинних письмових поясненнях підтвердив факт відмови від проходження медичного обстеження на предмет виявлення стану наркотичного спяніння у медичному закладі, оскільки вважав такі вимоги працівників поліції безпідставними. Такі фактичні обставини збігаються і зі змістом письмових пояснень свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, у своїх поясненнях, наданих у судовому засіданні в суді першої інстанції, сержант поліції ОСОБА_5 підтвердив всі зазначені в протоколі обставини щодо відмови ОСОБА_2 від проходження відповідного огляду на стан спяніння у присутності двох свідків.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки спяніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою для вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Що стосується порушення порядку направлення ОСОБА_2 для проходження огляду на стан спяніння, що мало місце на думку останнього, то з доводами апелянта у цій частині не можна погодитися, оскільки згідно п. 12 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу безпосередньо до найближчого закладу охорони здоровя.

Посилання апелянта на неповноту судового розгляду у звязку з тим, що не було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки письмові пояснення останніх, наявні у матеріалах справи, та не суперечать поясненням самого правопорушника.

Також не можна прийняти до уваги і посилання апелянта щодо порушення його та ОСОБА_6 права на участь у судовому засідання, оскільки згідно матеріалів провадження останні були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, а в подальшому ухилилися від участі у розгляді.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

Всі інші доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 мають формальний характер, не знаходять свого підтвердження та спрямовані на уникнення ОСОБА_2 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_7