АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1119/17 Справа № 204/4932/17 Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н.В. Доповідач - Джерелейко О.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: захисника-адвоката Гармидер А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 28 липня 2017 року о 03 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_3, керував автомобілем марки «Mitsubishi Galant», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння (нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода), огляд зі згоди водія, у встановленому законом порядку в присутності свідків, проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат якого 2,54 % проміле, та рухаючись заднім ходом по придворовій території по вул.Будівельників,23-А у м. Дніпрі, не впевнився у безпечності свого маневру та порушивши вимоги п. 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на припаркований автомобіль «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, водій якого- ОСОБА_4 знаходився в автомобілі, після чого, почав рух вперед та здійснив зіткнення з автомобілем «CHERY», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 320 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову суду скасувати як необґрунтовану та незаконну, ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновки суду першої інстанції протирічать фактичним обставинам та матеріалам справи, також суд зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були допущенні чисельні порушення, та не надав жодної правової оцінки тим доводам, що були викладені ним у наданих суду 04 вересня 2017 року письмових поясненнях щодо правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що при огляді його на стан алкогольного сп'яніння, не були присутні свідки, оскільки у екземплярі протоколу серії БР № 103453, який був надісланий до суду і міститься в матеріалах справи, були здійснені дописки, а саме: дописані прізвища та підписи осіб як свідків - ОСОБА_5, який фактично є потерпілим за іншим протоколом про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП та ОСОБА_6, який був відсутній при складанні протоколу серії БР №104671.

Відповідно до акту огляду, який міститься в матеріалах справи, були також здійснені дописки, адже в примірнику акту огляду, який було йому надано, відсутні прізвище та підпис особи як свідка: - ОСОБА_6, який взагалі був відсутній при складанні протоколу та проведені огляду щодо нього.

Крім того, вказаний в протоколі БP № 103453 відсоток алкоголю(2,54%), котрий начебто був у нього в крові, є об'єктивно неможливим, адже така кількість алкоголю є смертельною для людського організму.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 103453, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмові пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_6, рапорт інспектора поліції ОСОБА_8, тест на алкоголь, котрі містяться в матеріалах справи є недопустимими доказами, але суд першої інстанції не звернув на це уваги, та прийняв незаконне і необгрунтоване рішення.

Більш того, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки згідно із протоколом серії БР № 104671 він рухався не по дорозі, а по придворовій території, котра, як вбачається з аналізу вимог п. 1.10 Правил дорожнього руху України не є дорогою, і відповідно, у момент наїзду на припаркований транспортний засіб ані він, ані ОСОБА_9, який руху взагалі не здійснював, не були учасниками дорожнього руху, отже, він не міг порушити Правила дорожнього руху України, адже вони не встановлюють порядок руху по придворовій території.

Будучи належним чином увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився.

В суді апеляційної інстанції захисник Гармидер А.А. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.

Судом першої інстанції відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено розгляд справи, з посиланням на відповідні докази, а саме: протоколи про адміністративні правопорушення, роздруківку результатів проведення тесту на стан сп'яніння, акт огляду на стан сп'яніння, пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, схему місця дорожньо-транспортної події, суд дійшов вмотивованого висновку про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП .

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП були допущені чисельні порушення, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені недоліки не є суттєвими та не впливають на висновки суду.

Так, за положеннями ст.256 КУпАП при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами, отже, відсутність у протоколі відомостей щодо свідків та їх підписів не є обов'язковими реквізитами протоколу про адміністративне правопорушення, як і зазначення у протоколі додатків до нього, що за положеннями ст.256 КУпАП не є обов'язковим.

Щодо наявності двох свідків, які були присутні під час огляду ОСОБА_3 на стан сп'яніння, то ця обставина знайшла своє підтвердження в ході апеляційного перегляду. Так, під час огляду на стан сп'яніння були присутні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Саме ці свідки зазначені в примірнику акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, який наданий стороною захисту. Доводи апеляційної скарги щодо зацікавленості вказаних свідків, які є потерпілими, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки ні в акті огляду на стан сп'яніння, ні в протоколі про адміністративне правопорушення таких зауважень від ОСОБА_3, який визнав результат тесту на стан алкогольного сп'яніння, не надходило, крім того, відповідно до наданої довідки ПАТ «Страхова група «ТАС» матеріальні збитки потерпілим відшкодовані, в судове засідання, будучи увідомленими належним чином, вони не з'явились, підписані ними матеріали не спростували, тому відсутні підстави стверджувати про їх зацікавленість та необ'єктивність при оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_5, наявних в матеріалах провадження, він підтвердив, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_3 був проведений в його присутності, а тому відсутні підстави стверджувати, що зазначений свідок був в іншому місці під час проведення огляду.

Посилання апеляційної скарги на не зазначення ОСОБА_4 в протоколі про адміністративне правопорушення не є істотним порушенням ст.256 КУпАП, оскільки підписання протоколу свідками не є обов'язковим, а тому не вказує на недійсність проведеного огляду, оскільки зазначений свідок підписав акт огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3, чим засвідчив свою участь в такому огляді, як і інший свідок ОСОБА_5

Відповідно до ч.3 ст.269 КпАП потерпілого може бути опитано як свідка, тому будь-яких перешкод для залучення потерпілих в якості свідків немає.

Отже, проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, щодо яких не наведено переконливих мотивів їх зацікавленості в результатах огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3, який сам погодився з результатами проведеного огляду та їх не оспорював, відповідає положенням ч.2 ст.266 та ч.3 ст.269 КУпАП.

Крім того, матеріали справи містять відомості про перебування під час огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3 ще одного свідка - ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності свідка ОСОБА_6 під час огляду на стан сп'яніння, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки наявні письмові пояснення ОСОБА_5 щодо участі ОСОБА_6 в огляді, також письмові пояснення самого ОСОБА_6 про його участь в огляді на стан сп'яніння ОСОБА_3, що не спростовані будь-якими доказами.

Чек на драгер підписаний особою, яку тестували, підтверджений примірником акту огляду на стан сп'яніння за участю двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який також підписаний ОСОБА_3, а тому відсутні підстави ставити під сумнів зазначені докази.

Висновки суду щодо доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтуються на сукупності доказів, якими є протокол про адміністративне правопорушення, акт та чек огляду на стан сп'яніння, письмові пояснення свідків, а тому посилання у постанові суду на рапорт інспектора ніяким чином не впливає на висновки суду та не ставить їх під сумнів.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення урегульовано КУпАП, а тому підстави для застосування КПК України відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки Правила дорожнього руху не встановлюють порядок руху по придворовій території , не є слушними, оскільки зводяться до їх необґрунтованого тлумачення.

Так, відповідно до п.1.10 ПДР дорожньо-транспортна пригода- це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Оскільки ОСОБА_3 здійснював рух на транспортному засобі, допустив зіткнення з двома автомобілями, чим спричинив матеріальні збитки, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_3, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_4, письмовою відповіддю про відшкодування потерпілим збитків, які вказують на порушення ОСОБА_3 п.10.9 та 13.1 ПДР, тому вказані обставини підпадають під визначення дорожньо-транспортної пригоди. Будь-якого виключення щодо місця дорожньо-транспортної пригоди п.1.10 ПДР не містить.

Адміністративне стягнення за ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік накладено відповідно до КУпАП, підстав для його зміни немає.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року -залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко