П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2017 Справа №607/9551/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово непрацюючого,

за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2017 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області після дооформлення надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 212744 від 23 липня 2017 року, 23 липня 2017 року о 22 год. 20 хв. на автодорозі М-12 Стрий-Знамянка 154 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» № ФКИД-0894 (повірка дійсна до 10 травня 2018 року) та огляду в ОСОБА_2 водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинено повторно протягом року, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи у його відсутності.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по-батькові особи, яка складала протокол; відомості про особу порушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п.п. 7, 8 ч. 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1496/27941 від 01 грудня 2015 року, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 серпня 2017 року матеріали даної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП направлялись в Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції для належного оформлення у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 212744 від 23 липня 2017 року дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а у викладеній у ньому суті адміністративного правопорушення не було вказівки на вчинення цих дій повторно протягом року, а також в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 212744 від 23 липня 2017 року містилося виправлення, а саме у частині статті, за якою кваліфікуються дії ОСОБА_1, зокрема з «ч. 1 ст. 130 КУпАП» виправлено на «ч. ІІ ст. 130 КУпАП».

У звязку з не усуненням порушень, зазначених у вказаній постанові, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року матеріали справи повторно було направлено для належного оформлення.

Як вбачається з листа начальника ВАП УПП у м. Тернополі ДПП ОСОБА_3, доопрацювання полягало в тому, що в фабулу протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 212744 внесено додаткові записи, а саме слова «вчинено повторно протягом року».

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, додаткові записи в протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 212744 від 23 липня 2017 року внесено у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, з даними записами його не ознайомлено, копії протоколу про адміністративне правопорушення з внесеними у нього додатковими записами ОСОБА_1 не вручено.

Таким чином, всупереч п. 7 ч. 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 212744 року унесено додаткові записи після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, та у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).

Таким чином, внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є порушенням права на захист через те, що особа позбавлена можливості знати від якого звинувачення їй захищатися.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рішенням Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обовязковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, враховуючи те, що в протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 250031 від 03 травня 2017 року унесено додаткові записи після того, як він був підписаний особою, стосовно якої його складено, та у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до переконання, що такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.254 КУпАП та п.п. 7, 8 ч. 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1496/27941 від 01 грудня 2015 року та порушенні законні права на захист.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так, враховуючи те, що подію та склад адміністративного правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 212744 від 23 липня 2017 року є недопустимим доказом, суддя приходить до висновку про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому справу щодо нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 130, 247, 254, 266, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_4