Провадження № 3/537/2091/2017
Справа № 537/4599/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2017 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у місті Кременчуці ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (відповідно до довідки № 4903479 реєстраційний номер облікової картки не можливо надати: фізичну особу не неможливо однозначно ідентифікувати), проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючу,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.09.2017 року серії БР № 170404, 28.09.2017 року о 05 годині 30 хвилин в м. Кременчуці по вул. Халаменюка, 12 водій ОСОБА_2 керувала автомобілем НОМЕР_1 перебуваючи встаны алкогольного спяніння , огляд проводився за допомогою алкотестеру 6810 ARCE 0268, результат огляду позитивний 0,55 проміле.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за вказаним в протоколі місцем проживання.

В ст. 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В ст.38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено у справах про адміністративні правопорушення, підвідомчіх суду (судді), не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Відповідно до ст.247 КУпАП, по закінченню зазначеного строку провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідне закрити.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не отримує численні повістки за вказаною нею ж адресою, не з'являється в судове засідання, знаючи, що відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення, який розглядається судом, не подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю її явки в судове засідання з поважних причин. Тому суд, оцінює таку процесуальну поведінку ОСОБА_2 як направлену на умисне, безпідставне затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП.

Суддя вважає, що наведена поведінка ОСОБА_2 суперечить загально правовому принципу добросовісності.

Так, принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб'єктів при виконанні своїх юридичних обов'язків і здійсненні своїх суб'єктивних прав. У суб'єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб'єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов'язків.

Категорія «добросовісність» має важливе значення в правовому регулюванні. По-перше, вона є тією загальнолюдською цінністю, без якої право не може ефективно функціонувати. Принцип добросовісності містить вимоги, які допомагають зняти або пом'якшити недоліки абстрактної і формальної природи права, наблизити його до ідеалів справедливості, рівності, свободи й гуманізму. Цей принцип лежить в основі механізмів самозахисту правової системи, які забезпечують повагу до її кінцевих цілей і дозволяють їй коригувати відхилення, що викликані використанням юридичних правил у тих випадках, коли існує порушення духу права при відповідності його букві. Тому добросовісність це також реалізація прав і дотримання обов'язків не лише відповідно до букви права, але й відповідно до його духу.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень, яка втілюється у:

- неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право;

- заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов'язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами. Обхід закону передбачає свідоме створення суб'єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Посилання на принцип добросовісності було використане Конституційним Судом України при винесенні рішення у справі «про охоронюваний законом інтерес» (від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004), в якому визначено, що добросовісність, як загально правовий принцип, є одним з критеріїв для визначення того, чи є будь-який інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним об'єктом судового захисту.

В Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп-2004 у справі № 1-33/2004 (справа про призначення судом більш м'якого покарання) зазначено, що "справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Як правило, справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в однаковому юридичному масштабі поведінки і в пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню".

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, Законом не встановлено обов'язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно суду не надано права у разі ухилення від явки на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ (Національною поліцією).

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що мало місце з боку учасника процесу, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Оцінюючи наявні матеріали справи, дослідивши всебічно і повно всі обставини справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2, яка порушила п. 2.9А ПДР України у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 28.09.2017 року серії БР № 170404, відповідно до якого в графі «пояснення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності написано «згодна», результатом тесту, який показав 0,55 проміле, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 28.09.2017 року, рапортом інспектора роти № 3 УПП у м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_5, відео з нагрудної камери поліцейського.

Обираючи вид адміністративного стягнення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя обставин, що помякшує чи обтяжує адміністративну відповідальність не вбачає.

Беручи до уваги ступінь вини ОСОБА_2 у вчиненому діянні, його особу та матеріальний стан, суддя вважає за можливе застосувати до останнього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП України для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у звязку із чим суддя вважає за необхідне стягнути з правопорушника судовий збір в дохід держави в розмірі 320 грн.

Керуючись ст. 130 ч. 1, ст. ст. 33, 34, 35, 221, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та стягнути з ОСОБА_2 штраф в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 20400 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. (Держава в особі Державної судової адміністрації України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ідентифікаційний , отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.І. Хіневич