336/2457/17-п 3/336/1923/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,який мешкає за адресою АДРЕСА_1,не працює

про скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2017 року о 21 годині 50 хвилин ОСОБА_1на 297 км.автодороги М-18 в м.Запоріжжі керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп*яніння(різкий запах алкоголю з порожнини рота,млява мова),від проходження медичного огляду на стан сп*яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1по суті порушення зазначив,що від медичного огляду відмовляється,водійське посвідчення не передавав.

Постановою від 13.07.2017 р.справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1по ст.130 ч.1 КУпАП була повернута до УПП в м.Запоріжжі для доопрацювання.

25.09.2017 р.справа повернута до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя для подальшого розгляду.

На розгляд справи в суді ОСОБА_1не з*явився,неодноразово викликався шляхом направлення судової повістки за адресою,зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення,яка повернута до суду за закінченням терміну зберігання.Про зміну адреси проживання ОСОБА_1суд не повідомляв,заяв про направлення кореспонденції на іншу адресу не надавав.Оскільки вжити інших заходів по виклику ОСОБА_1неможливо,він обізнаний про розгляд в суді справи відносно нього під розписку у протоколі про адміністративне правопоруошення,однак зацікавленості у цьому питанні не проявив,неявку ОСОБА_1слід розцінити як небажання брати участь у розгляді справи,що не перешкоджає розглядати справу без його участі.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1А.у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п.2.5»а» Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов*язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп*яніння ,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Таке положення ПДР є формою правового забезпечення працівників поліції в процесі визначення здатності водіїв здійснювати безпечне керування транспортними засобами.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи та Міністерства охорони здоров*я № 1452/735 від 09.11.2015 р.,зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.09.2015 р.за № 1413/27858 ,яка визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів та оформлення результатів такого огляду,огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння є:запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів;порушення мови;виражене тремтіння пальців рук;різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів,дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до зазначеної Інструкції(п.3)поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

У разі проведення огляду у закладі охорони здоров*я,який проводиться на підставі відповідного направлення(п.8 Інструкції),з моменту виявлення підстав для проведення огляду і до доставки до закладу охорони здоровя повинно пройти не більше двох годин, зі спливом цього часу в особи виникає підстава для непроходження огляду в закладі охорони здоровя, у зв*язку з тим, що такий огляд не буде законним.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 01.05.2017 р.,складеному відносно ОСОБА_1вбачається,що 01.05.2017 р.приблизно о 21.50 год.на 297 км. автодороги М-18 в м.Запоріжжі працівником поліції був зупинений автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1,який перебував за кермом з ознаками алкогольного сп*яніння(різкий запах алкоголю з порожнини рота,млява мова),від проходження медичного огляду на стан сп*яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп*яніння ОСОБА_1власноруч підтвердив у своїх поясненнях по суті порушення,викладених у протоколі.

Свідок ОСОБА_2при складанні протоколу про адміністративне правопорушення показав,що 01.05.2017 р.приблизно о 21.58 год.він був запрошений як свідок та в його присутності ОСОБА_1відмовився від проходження медичного огляду на стан сп*яніння ,при цьому свідок підтвердив явні ознаки стану сп*яніння ОСОБА_1:різкий запах алкоголю з порожнини рота,почервоніння очей.

Аналогічні пояснення дав свідок ОСОБА_3

Обставини,про які показали свідки,узгоджуються із змістом протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнями самого правопорушника,нічим об*єктивно не спростовані,приймаються судом як допустимі та належні докази .

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»ОСОБА_3 проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Аналізуючи наведені докази суддя встановив,що фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,викладені у протоколі щодо ОСОБА_1,при розгляді справи в суді знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно ст.247 п.7 КУпАП, справа підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, тобто по закінченню 3-х місяців з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи, що на момент розгляду адміністративної справи в суді закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, суддя доходить висновку, що провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст.38,130 ч.1, 247 п.7, 283, 284 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч.1 КУпАП у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою,яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А. Галущенко