Справа № 447/2200/17 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 33/783/1309/17 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Гуцал І.П., з участю секретаря Петрук Ю.Ю., прокурора Курача Ю.І., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника Білецької М.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Білецької М.О. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 320 гривень судового збору.

Згідно постанови судді ОСОБА_2 будучи обраним міським головою м. Миколаєва, Львівської області, згідно витягу з протоколу 1-го пленарного засідання 1-ї сесії 7-го демократичного скликання Миколаївської міської ради Львівської області від 06.11.2015 року, відповідно до відомостей з Єдиного державного Реєстру декларації осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, станом на 05.09.2017 року умисно без поважних причин, письмово не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (надалі - НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про придбання ним 19.04.2017 року автомобіля марки NISSAN NOTE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, рік випуску 2007, колір - чорний, вартістю 118440 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з зазначеною постановою судді суду першої інстанції, захисник Білецька М.О. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та постановленим при неповному з'ясуванні всіх обставин справи.

Апелянт зазначає, що державна реєстрація транспортних засобів не є державною реєстрацією прав власності на транспортний засіб у законодавчому розумінні і не впливає на момент переходу права власності на транспортний засіб з таких підстав. Оскільки пунктом 2.2 Договору визначено, що право власності на транспортний засіб переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі, то власне з моменту підписання такого акту у ОСОБА_2 і виникло право власності на автомобіль. Жодними документами, які додані до матеріалів справи в якості доказів правопорушення, не підтверджено, як отримання доходу ОСОБА_2 в розмірі 118 440 грн. однією сумою, так і виникнення в нього права власності на автомобіль марки «NISSAN NOTE», 2007 року випуску, 19.04.2017 року, а тому матеріальне становище ОСОБА_2 від покупки автомобіля не змінилося, оскільки продаж відбувся за 60 000 грн., що не перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, а право власності на цей автомобіль ОСОБА_2 набув лише 06.09.2017 року, а тому дана інформація не підлягала письмовому повідомленню НАЗК до 00.00 год. 29.04.2017року.

Крім цього, в апеляційній скарзі захисник звертає увагу, що місцевим судом не вжито жодних заходів реагування з приводу невиконання рішень суду, прийнято недооформлені матеріали для розгляду по суті та винесено постанову на підставі протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, який визнано судом недопустимим доказом в справі.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника Білецької М.О. в інтересах ОСОБА_2, які підтримали подану апеляційну скаргу, виступ прокурора Курача Ю.І. - на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Всупереч цьому суддею місцевого суду не було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з'ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, через що висновок суду щодо наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є передчасним і не відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

Частиною 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Місцевий суд прийшов до передчасного висновку, що вина ОСОБА_2 доводиться наступними доказами: договором купівлі-продажу від 19.04.2017 року, заявою ОСОБА_2 щодо перереєстрації транспортного засобу, довідкою про залишкову вартість автомобіля, а також витягом з ЄДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування станом на 08.08.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 19.04.2017 року в Територіальному сервісному центрі МВС 4645 РСЦ МВС в Львівській області зареєстровано Договір купівлі-продажу №4645/2017/423638 (надалі - Договір) транспортного засобу марки «NISSAN NOTE», 2007 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_1, між Покупцем ОСОБА_2 з однієї сторони і Продавцем ОСОБА_4 з другої сторони.

Пунктом 2.1 зазначеного Договору передбачено, що передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна, та оформлюється актом приймання-передачі у двох примірниках, які підписуються Сторонами.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що право власності на транспортний засіб переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі.

Акт приймання-передачі зазначеного вище транспортного засобу Сторонами Договору на час державної реєстрації автомобіля 19.04.17р. підписаний не був.

На момент укладення Договору Сторони підписали Договір про порядок розрахунків від 19.04.2017 року згідно якого покупець ОСОБА_2 оплачує продавцю ОСОБА_4 50% вартості транспортного засобу, що становить 60 000,00 гривень, як завдаток, а решту суми - 58 419,00 гривень покупець зобов'язується сплатити до 01.01.2018 року.

На підтвердження взятих на себе зобов'язань ОСОБА_2 надав ОСОБА_4 розписку від 19.04.2017року, про те, що на момент остаточної передачі грошей сторони складуть відповідний акт прийому-передачі автомобіля для повного юридичного підтвердження відчуження рухомого майна з однієї сторони і його набуття з іншої.

Остаточний розрахунок між сторонами відбувся 06.09.2017 року, тобто після підписання Акту прийому-передачі автомобіля, в п.5 якого зазначено, що покупець ОСОБА_2 набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання цього акту.

06.09.2017 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_2 розписку про те, що останній повністю розрахувався за транспортний засіб згідно з Договором купівлі-продажу від 19.04.2017 року та претензій матеріального характеру до нього немає.

Відтак, з долучених до справи документів вбачається, що право власності на автомобіль перейшло до ОСОБА_2 06.09.2017 року, після підписання Акту прийому-передачі автомобіля та повного розрахунку, а не з моменту укладення Договору, про що він зобов'язаний був в десятиденний строк з моменту придбання майна письмово повідомити Національне агентство.

Згідно п.1 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, затверджених рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, якщо вартість майна перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01 січня, але була сплачена частинами, то повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подається після переходу права власності на таке майно.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 було вчасно, 07.09.2017 року, розміщено на сайті НАЗК повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у зв'язку з придбанням автомобіля на загальною вартістю 118440,00 грн.

Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388, якою затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (надалі - Порядок) ОСОБА_2, уклавши договір купівлі-продажу автомобіля та сплативши частину суми його вартості, з 19.04.2017 року по 06.09.2017 року був особою, яка експлуатувала даний транспортний засіб на законних підставах, та відповідно до умов даного Порядку був зобов'язаний перереєструвати автомобіль протягом десяти діб після одержання або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

У зв'язку з цим ОСОБА_2 було подано заяву в Територіальний сервісний центр МВС 4645 РСЦ МВС в Львівській області для здійснення перереєстрації.

З долученого витягу з ЄДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, станом на 08.08.2017 року вбачається належне виконання ОСОБА_2 своїх фінансових зобов'язань, а саме вчасне подання щорічної декларації 30.03.2017 року за звітний 2016 рік, оскільки необхідність подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в останнього виникла з 06.09.2017 року - з моменту юридичного переходу права власності на цінне рухоме майно, загальною вартістю - 118440,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення - це зовнішні ознаки та обставини, які характеризують адміністративне правопорушення, а саме: діяння, шкідливі наслідки та причинний зв'язок.

Враховуючи вищенаведене, місцевий суд прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 об'єктивної сторони правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 172-6 КУпАП, а саме: діяння, шкідливих наслідків та причинного зв'язку.

Разом з цим, суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов'язковим елементом його об'єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, згідно з п.2 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов'язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_2, не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану до 00.00 год. 29.04.2017 року, мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес. Прокурором в судовому засіданні, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_2 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Відтак в діях ОСОБА_2 відсутня і суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_2 суб'єктивної та об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги і виключає можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Аналогічних висновків прийшли суди апеляційних інстанцій в справах № 793/2496/17, № 646/6565/17, № 592/10441/17.

Окрім цього, заслуговують на увагу покликання в апеляційній скарзі захисника на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Одним з доказів, на основі яких суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є протокол про адміністративне правопорушення, який складається уповноваженою посадовою особою та повинен містити дані, визначені ст. 256 КУпАП.

Згідно вимог закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені фактичні обставини події правопорушення та кваліфікуючі ознаки правопорушення, який також є доказом в справі.

Отже, приводом для розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді є направлений до нього протокол з необхідними додатками.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення, службова особа, яка уповноважена на це від імені держави, констатує вчинення особою адміністративного правопорушення.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що було встановлено постановами місцевого суду 22.09.2017 року та 26.09.2017 року та такий визнаний постановою суду 10.10.2017 року недопустимим доказом в справі, то це унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Подібних висновків дійшли апеляційні суди в справах № 500/5048/16-п, № 761/11313/16-п, № 344/12208/16-п, № 591/7061/16-п та закрили провадження у справах на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях особи події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У зв'язку з вищевикладеним, вважаю, що постанова судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з істотними порушеннями вимог КУпАП, в зв'язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 - закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника Білецької М.О. в інтересах ОСОБА_2 задоволити.

Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Гуцал І.П.