Справа № 404/6126/17
Номер провадження 3/404/2818/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, українця, громадянина України, працюючого фізичною особою підприємцем, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1634 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 07.08.2017 року ОСОБА_1, будучи фізичною особою-підприємцем, порушив наведені в протоколі положення Податкового кодексу України, в частині недостовірного відображення в податковому розрахунку за формою 1-ДФ виплати доходів фізичним особам-підприємцям з недостовірними даними, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1634 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, а тому відповідно до вимог ст.268 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та докази, надані до суду, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1634 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1634 КУпАП визначено відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Таким чином, при кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 1634 КУпАП необхідно було навести одне або декілька положень вказаної частини статті, які були порушені, чого при складанні протоколу зроблено не було, що фактично вказує про ненадання належної юридичної оцінки фактичним діям особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чого позбавлений самостійно зробити суддя без висунення відповідних звинувачень під час розгляду справи.

Сам протокол не містить жодних відомостей з приводу того коли саме було недостовірно відображено в податковому розрахунку за формою 1-ДФ виплати доходів фізичним особам-підприємцям, оскільки датою вчинення адміністративного правопорушення визначено дату перевірки фізичної особи-підприємця. Також, в протоколі не вказано будь-які конкретні відомості щодо фізичних-осіб підприємців (їх анкетні данні тощо), стосовно яких недостовірно відображено виплати в податковому розрахунку 1-ДФ та про які саме виплати йде мова (їх розмір та характер). Усі вказані ознаки є істотними для розгляду вказаної справи, підлягають доведенню та становлять обєктивну сторону адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Підсумовуючи викладене, вважаю, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1634 КУпАП. При цьому суддя не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1634 ч.1, 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1634 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2