П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 18 січня 2017 року в 15 год. 00 хв. по проспекту Академіка Палладіна, буд. 15 в м. Києві, керував мотоциклом «ІЖ 422», номерний знак НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, неприродна бліднота обличчя, виражене тремтіння пальців рук) та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, а провадженні у справі щодо ОСОБА_3 закрити.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що суд допустив помилок, вказуючи в постанові про керування ОСОБА_3 мотоциклом, хоча в протоколі чітко вказано, що останній керував автомобілем, а також на те, що ОСОБА_3 не заявляв жодних клопотань. Дана обставина не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 в суді першої інстанції заявляв клопотання про виклик свідка ОСОБА_4 та про витребування відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції.

Захисник ОСОБА_2 зазначає, що суд взяв до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Апелянт вважає, що такі пояснення свідків не можна вважати доказом, оскільки вони не написані ними, а є завчасно надрукованим текстом, куди свідки лише вписали свої прізвища.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), інспектор поліції повинен був залучити двох свідків і лише після цього проводити огляд водія на стан сп'яніння у водія, вносячи дані його стану до акту огляду, який складається у двох примірниках, один з яких вручається водію. Як вбачається з матеріалів провадження, працівниками поліції це зроблено не було.

Захисник ОСОБА_2 звертає увагу на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_3 надав пояснення, відповідно до яких він був зупинений працівниками поліції за перетин двох суцільних смуг, що підтверджується рапортом інспектора поліції, а вже потім працівники поліції запропонували йому пройти тест за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану наркотичного сп'яніння. ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду, оскільки не розумів, чому він повинен проходити огляд за допомогою приладу «Драгер» на визначення стану наркотичного сп'яніння. З огляду на це, апелянт вважає, що інспекторами поліції була порушена процедура проходження огляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо останнього, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР Україниводій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення БР № 123210 від 18 січня 2017 року ОСОБА_3 керував автомобілем «ИЖ 412», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, неприродна бліднота обличчя, виражене тремтіння пальців рук) та в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_3 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та пояснює це тим, що він не повинен проходити огляд на визначення стану наркотичного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки вказаний прилад визначає стан алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи ОСОБА_3 є необґрунтованими, а вказана обставина, на думку суду, не є поважною причиною невиконання вимог працівника поліції.

Що стосується доводів апелянта про те, що працівниками поліції порушена процедура проходження огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння, то апеляційний суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції результати огляду, проведеного поліцейського, зазначаються в акті на визначення стану сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Проте апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 не проходив огляд на визначення стану сп'яніння, оскільки він відмовився від нього, а тому працівники поліції не могли скласти акт із зазначенням результатів такого огляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 звертає увагу на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_3 заявляв клопотання про допит свідка та про витребування відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, проте судом вони були проігноровані.

В матеріалах провадження відсутні будь - які клопотання ОСОБА_3, відтак апелянтом не наведено переконливих доводів про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Крім того, судом апеляційної інстанції за клопотанням апелянта досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп'яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

В той же час, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про те, що в мотивувальній частині постанови суду невірно вказаний транспортний засіб, яким керував ОСОБА_3, а також те, що останній керував ним в стані наркотичного сп'яніння, заслуговують на увагу.

Апеляційний суд вважає, що суд помилково вказав, що ОСОБА_3 керував мотоциклом «ІЖ 422», номерний знак НОМЕР_1, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 січня 2017 року ОСОБА_3 керував автомобілем «ИЖ 412», номерний знак НОМЕР_1.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що суд безпідставно в постанові вказав, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, оскільки останній не проходив медичний огляд на визначення стану сп'яніння, відтак в суду першої інстанції не було підстав для зазначення вищевказаної обставини.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що вказані неточності, як такі, що не впливають на суть прийнятого судом першої інстанції рішення, підлягають виправленню, а постанова суду в цій частині - зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2017 року щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаного винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,змінити.

Виключити з постанови суду вказівку на те, що ОСОБА_3 керував мотоциклом «ІЖ 422», номерний знак НОМЕР_1, вказавши, що він керував автомобілем «ИЖ 412», номерний знак НОМЕР_1.

Виключити з постанови суду вказівку на керування ОСОБА_3 транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, вказавши, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун