П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1962/17

Номер провадження 3/184/674/17

05 грудня 2017 рокум. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Коваль А.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення громадянина:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 404064 від 23.11.2017 року: 06.10.2017 року о 01 год. 10 хв. ОСОБА_1 знаходячись у приміщенні "АТБ-маркет" вчинив крадіжку ікри "Своя лінія" 100 гр. лососева, залізна банка чим спричинив "АТБ-маркет" матеріальний збиток у розмірі 145,95 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про місце та час розгляду був належним чином повідомлений, але серед матеріалів міститься заява про розгляд адміністративного протоколу без його участі.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання; посада, прізвище і ім'я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином згідно положень ст. 256 КпАП України, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити всю необхідну інформацію щодо неправомірних дій чи бездіяльності особи, що забезпечить правильну кваліфікацію та притягнення особи до відповідальності за належною статтею КУпАП.

Так у протоколі зазначено час здійснення ОСОБА_1 своїх дій, а саме: "о 01 год. 10 хв".

Однак згідно постанови про виділення матеріалів кримінального провадження від 17.11.2017 року, протоколу допиту підозрюваного від 15.11.2017 року та повідомлення ОСОБА_1 про підозру від 15.11.2017 року: о 01 год. 10 хв. 06.10.2017 року знаходячись у приміщенні "АТБ-маркет" він викрав 3 банки ікри вагою 120 гр. кожна, торгівельної марки "Парамушир" лососева зерниста. За вчинення вказаних дій ОСОБА_1 вироком Орджонікідзевського міського суду від 27.11.2017 року, який ще не набрав законної сили, було визнано винуватим за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Дослідженням інших матеріалів долучених до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що зазначені у протоколі дії ОСОБА_1 було вчинено о 00 год. 03 хв., що підтверджується постановою про виділення матеріалів кримінального провадження від 17.11.2017 року, протоколом допиту підозрюваного від 15.11.2017 року.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вирішує також питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення, та не вправі вийти за межі протоколу.

За приписами ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що протокол вказує на інший час вчинення правопорушення, відповідальність за яке вже встановлена вироком суду, що є істотною обставиною справи, істотним доказом, складовою об'єктивної сторони правопорушення, суд доходить висновку про відсутність об'єктивної сторони правопорушення.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ висловив свою позицію щодо дій національного суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам національного законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі«Карелін проти Росії» на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі серії ГП № 404064 від 23.11.2017 року не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247 , п.3 ч.1 ст.284 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 51, 247, 251, 278, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП закрити за відсутності складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів, з дня винесення постанови, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_2