Справа № 161/6474/17 Провадження №33/773/653/17 Суддя в 1 інстанції: Смітюх В. М.
Категорія:ст.ст. 130 ч.1, 124 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Клок О.М., з участю секретаря Митюк О.В., захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 17 липня 2017 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 (згідно протоколу), АДРЕСА_2 (згідно даних адвоката), притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 130 ч.1, 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч.1, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення відповідно до вимог ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 18 квітня 2017 року близько 17.46год. в м.Луцьку по вул.Гнідавській, керуючи автомобілем «Фольксваген», р.н.з. НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на бордюрний камінь та бетонний колесовідбійник, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Він же, за вказаних обставин місця та часу, будучи причетним до ДТП, від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції захисник в апеляційній скарзі вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та необ'єктивно з'ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства, при цьому порушив право на захист. Зазначає те, що в діях ОСОБА_3 відсутні склади інкримінованих правопорушень, оскільки останній не керував транспортним засобом, при цьому вважає необ'єктивними та суперечливими пояснення свідків. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, а справу закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думки адвоката та ОСОБА_3, які апеляційну скаргу підтримали з викладених в ній підстав та просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, суддя приходить до наступного висновку.

Перш за все, твердження апелянта про порушення права на захист ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав як особи, яка притягається до відповідальності, так і його захисника. З доводами, які викладені в постанові суду, про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 повністю погоджується і апеляційний суд.

Більше того, посилання захисника про те, що суд інформував ОСОБА_3 за неналежною адресою не заслуговують на увагу, оскільки повідомлення відправлялися на адресу, яка вказана в протоколах, підписаних ОСОБА_3

Факт вчинення ОСОБА_3 правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч.1, 124 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема протоколами (а.с.1-2), схемою місця пригоди (а.с.3), яка складена з участю водія, рапортами працівників поліції.

Окрім того, письмовими поясненнями свідків - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджуються обставини інкримінованих правопорушень та достовірність інформації, яка також викладена в рапортах працівників поліції. Підстав в апеляційного суду ставити під сумнів показання вказаних свідків немає, не наведені такі підстави і в самій апеляції, а посилання сторони захисту, про те що один з свідків вказував про автомобіль «Шевролет», а не «Фольксваген», не є суттєвими.

Наведені докази в своїй сукупності дають можливість чітко відтворити обставини події, які були на момент та після вчинення правопорушень, а тому суддя знаходить доводи скаржника про те, що ОСОБА_3 не вчиняв правопорушень безпідставними.

Доводи апелянта про різні чорнила в протоколах, відсутність інформації про розгляд справи на веб-порталі суду, відсутність в матеріалах справи даних про особу, яка притягається до відповідальності, не є такими, які вказують про відсутність в діях ОСОБА_3 складів правопорушень і, на думку суду, не вплинули в даному випадку на правильність прийнятого суддею рішення.

Та обставина, що на момент приїзду працівників поліції на місце ДТП там знаходився лише ОСОБА_3, який відмовився від проходження огляду на виявлення стану сп'яніння не оспорюється апелянтом.

З огляду на те, що в протоколі, який підписаний ОСОБА_3 вказана неправильна адреса місця проживання останнього, версія про непричетність висловлена в останній день строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, апеляційний суд відкидає твердження правопорушника та свідків захисту про керування транспортним засобом неповнолітнім як такі, які не викликають розумних сумнівів у винуватості.

Твердження скаржника про те, що суд кваліфікував дії особи за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння, а не відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, випливає з судового рішення. Разом з тим, судом було правильно встановлено фактичні обставини справи, які також відображені в протоколі, дії особи було кваліфіковано вірно за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому дане порушення, яке було допущено в суді першої інстанції, не є істотним та таким, яке б давало підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції, оцінивши всі докази в сукупності, обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч.1, ст.124 КУпАП, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суддя суду першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 ч.2 КУпАП врахував характер правопорушень, дані про особу винного, які наявні в матеріалах справи, інші обставини справи, а тому призначив ОСОБА_3 безальтернативне адміністративне стягнення, у відповідності до вимог ч.2 ст.36 КУпАП, саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду від 17 липня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області О.М.Клок