АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/899/17 Головуючий у І-й інстанції Бровченко В.В.
Справа № 175/2641/17-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавлення права керування транспортним засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 24 червня 2017 року о 02.25 годині поблизу буд. № 31 по вул. Центральній у с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21072», реєстраційний номер 17252АН з явними ознаками алкогольного спяніння, але в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився на вимогу поліцейського від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що з оскаржуваною постановою він незгоден, адміністративне стягнення, накладене на нього, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам провадження та обставинам справи.

Вказує, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення йому не було надано його копію, водійське посвідчення у нього було вилучено без надання йому тимчасового талону на право керування автомобілем. Вказує, що судом не було належним чином взято до уваги всіх заявлених ним заперечень, судовий розгляд було проведено без участі свідків та інспектора, під час даної події йому не було запропоновано інспектором пройти огляд на стан спяніння на місці, оскільки інспектор Головко О.І. не мав при собі технічних засобів для проведення такого огляду.

Зазначає, що неповний розгляд провадження призвів до порушення його прав, передбачених КУпАП, при цьому суд значно відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду, порушивши при цьому вимоги Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14, а тому, з урахуванням зазначеного, дана постанова не відповідає вимогам законодавства і підлягає скасуванню.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зявився, про день та час судового розгляду повідомлявся.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними та достатніми доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти у встановлений законом прядку огляд для встановлення стану алкогольного спяніння; розпискою ОСОБА_1 якому було передано автомобіль правопорушника; відеозаписом з нагрудної камери співробітника патрульної поліції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності обєктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного спяніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, що полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд призначив йому стягнення яке не відповідає вимогам законодавства та матеріалам провадженні, мають формальний характер зважаючи на те, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне притягнення водія до відповідальності у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці через відсутність у них відповідного технічного засобу, а від проходження незалежної експертизи він не відмовлявся, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери поліцейських з якого вбачається, що правопорушнику неодноразово було запропоновано пройти у встановлений законом порядок огляд на стан сп'яніння, від чого останній відмовився.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що при винесенні оскаржуваної постанови під час судового розгляду не були присутні свідки та інспектор, який склав щодо нього протокол, судом апеляційної інстанції не сприймається як вагома підстава для зміни даного рішення оскільки судом першої інстанції в повній мірі було досліджено та перевірено на належність, як протокол про адміністративне правопорушення так і пояснення свідків які в свою чергу відповідають тим фактичним обставинам, що зафіксовані на відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 мають формальних характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4