Провадження № 3/537/1351/2017
Справа № 537/2316/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2017 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у місті Кременчуці ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (згідно довідки № 4567131 надати реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи не має можливості з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати), проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.05.2017 року серії БР № 166071, 16.05.2017 року о 21 годині 10 хвилин в м. Кременчуці по вул. Занасипський шлях, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан спяніння водій відмовився в присутності двох свідків.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за вказаним в протоколі місцем проживання.

При цьому, на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про направлення справи за територіальністю, а саме за місцем проживання правопорушника, на обґрунтування клопотання було зазначено, що місце вчинення правопорушення, в якому його обвинувачують, збігається з місцем складення стосовно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Дана територіальна одиниця значно віддалена від місця його проживання. Термін його перебування в місцевості, де складено протокол, досить обмежений. Приїзд на розгляд справи до даної місцевості значно ускладнений територіальною віддаленістю, тяжкими сімейними обставинами та суворою трудовою дисципліною за місцем роботи. У зв'язку з цим його явка на розгляд справи може стати взагалі неможливою, що значно ускладнить своєчасність розгляду справи. А в разі розгляду справи за його відсутності з поважних причин будуть порушені принципи повноти, всебічності та обєктивності розгляду справи, що неодмінно призведе до скасування винесеної постанови по справі.

Дослідивши матеріали клопотання суддя зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 166071, місцем вчинення адміністративного правопорушення є: м. Кременчук, вул. Занасипський шлях, що відноситься за територіальною підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука.

При цьому, Управління патрульної поліції даний адміністративний матеріал для розгляду по суті направило саме до Крюківського районного суду м. Кременчука, тобто за місцем вчинення правопорушення, що відповідає вимогам статті 276 КУпАП.

Також, суд звертає увагу, що при складанні протоколу правопорушник не заявляв будь-яких клопотань про направлення протоколу за місцем його проживання взагалі та не вказував на наявність поважних причин такого направлення.

Щодо можливості направлення матеріалу про адміністративне правопорушення для розгляду за місцем проживання правопорушника, то суддя зазначає, що громадянин ОСОБА_2 у своєму клопотання посилається на територіальну віддаленість місця розгляду справи до його місця проживання, тяжкі сімейні обставини, при цьому, не надає ні яких належних та допустимих доказів в підтвердження вище вказаних фактів.

Також, громадянин ОСОБА_2 посилається на сувору трудову дисципліну за місцем роботи, однак як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення в графі «місце роботи» зазначено, що він тимчасово не працює, при цьому, не надає доказів на підтвердження того, що він працює.

В ст. 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В ст.38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено у справах про адміністративні правопорушення, підвідомчіх суду (судді), не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Відповідно до ст.247 КУпАП, по закінченню зазначеного строку провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідне закрити.

Аналізуючи вище вказані норми суддя розцінює клопотання подане громадянином ОСОБА_2 до суду як направлене на умисне, безпідставне затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП.

Суд вважає, що наведена поведінка ОСОБА_2 суперечить загально правовому принципу добросовісності.

Так, принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб'єктів при виконанні своїх юридичних обов'язків і здійсненні своїх суб'єктивних прав. У суб'єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб'єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов'язків.

Категорія «добросовісність» має важливе значення в правовому регулюванні. По-перше, вона є тією загальнолюдською цінністю, без якої право не може ефективно функціонувати. Принцип добросовісності містить вимоги, які допомагають зняти або пом'якшити недоліки абстрактної і формальної природи права, наблизити його до ідеалів справедливості, рівності, свободи й гуманізму. Цей принцип лежить в основі механізмів самозахисту правової системи, які забезпечують повагу до її кінцевих цілей і дозволяють їй коригувати відхилення, що викликані використанням юридичних правил у тих випадках, коли існує порушення духу права при відповідності його букві. Тому добросовісність це також реалізація прав і дотримання обов'язків не лише відповідно до букви права, але й відповідно до його духу.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень, яка втілюється у:

- неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право;

- заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов'язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами. Обхід закону передбачає свідоме створення суб'єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Посилання на принцип добросовісності було використане Конституційним Судом України при винесенні рішення у справі «про охоронюваний законом інтерес» (від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004), в якому визначено, що добросовісність, як загальноправовий принцип, є одним з критеріїв для визначення того, чи є будь-який інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним об'єктом судового захисту.

В Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп-2004 у справі № 1-33/2004 (справа про призначення судом більш м'якого покарання) зазначено, що "справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Як правило, справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в однаковому юридичному масштабі поведінки і в пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню".

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, Законом не встановлено обов'язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно суду не надано права у разі ухилення від явки на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ (Національною поліцією).

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що мало місце з боку учасника процесу, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Оцінюючи наявні матеріали справи, дослідивши всебічно і повно всі обставини справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2, який порушив п. 2.5 ПДР України у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 16.05.2017 року серії БР № 166071, відповідно до якого останній в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив, що вранці випив пива, ввечері сів за кермо, ввечері випив два котки пива і все, згоден з протоколом, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4. від 16.05.2017 року, відео з нагрудної камери поліцейського про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення 15.05.2017 року.

Обираючи вид адміністративного стягнення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя обставин, що помякшує чи обтяжує адміністративну відповідальність не вбачає.

Беручи до уваги ступінь вини ОСОБА_2 у вчиненому діянні, його особу та матеріальний стан, суддя вважає за можливе застосувати до останнього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП України для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у звязку із чим суддя вважає за необхідне стягнути з правопорушника судовий збір в дохід держави в розмірі 320 грн.

Керуючись ст. 130 ч. 1, ст. ст. 33, 34, 35, 221, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та стягнути з ОСОБА_2 штраф в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 20400 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. (отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019 , рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.І. Хіневич