АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/791/537/17 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області ОСОБА_1, за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 08 липня 2017 року о 04год. 50 хв. керувала т/з «ЗАЗ Daewoo Sens» д/н «ВТ 2080 АЕ» по вул.Олександрівській в м. Скадовську Херсонської області, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» (далі Правила), та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив її про розгляд справи, а тому вона була позбавлена можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Також апелянт зазначає, що працівниками поліції було запропоновано пройти їй огляд на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер 6820», який не допущений до роботи МВС.

Крім того апелянт зазначає, що огляд на виявлення алкогольного спяніння працівниками поліції проведений з порушенням п.2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), а саме те, що працівники поліції, після відмови проходити огляд за допомогою технічного засобу «Драгер 6820», не запропонували їй прослідувати до медичного закладу для проведення відповідного огляду.

Також апелянт посилається на те, що у постанові суду відсутні будь-які посилання для визначення виду стягнення, взагалі не досліджені дані про її особу, помякшуючі обставини, матеріальне становище, стан здоровя, наявність утриманців та інше.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 посилається на те, що копію постанови суду вона отримала лише 23 жовтня 2017 року, при цьому про час, дату розгляду справи у суді першої інстанції належним чином повідомлена не була.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №024331 від 08 липня 2017 року ОСОБА_3 08 липня 2017 о 04год. 50 хв. керувала т/з «ЗАЗ Daewoo Sens» д/н «ВТ 2080 АЕ» по вул.Олександрівській в м. Скадовську Херсонської області, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил (а.с.4).

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовилася (а.с.6,7).

Пояснення вказаних свідків узгоджуються з іншими доказами у справі, а відтак були обґрунтовано враховані судом першої інстанції при ухваленні постанови.

В своєму рапорті інспектор поліції ОСОБА_7 зазначав, що 08 липня 2017 року близько 05 год. 00 хв. під час патрулювання було зупинено автомобіль «ЗАЗ Daewoo Sens» д/н «ВТ 2080 АЕ», який їхав із увімкненою аварійною системою освітлення та періодично відкриваючими дверима. У водія ОСОБА_3 були виявлені явні ознаки алкогольного спяніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного освідування в установленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків (а.с.5).

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки її притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апелянта про порушення судом вимог чинного законодавства щодо неналежного повідомлення її про дату і місце розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки її неявка в судове засідання не перешкоджала розгляду справи, як те регламентовано приписами ст. 268 КУпАП, з якими вона також був ознайомлена, виходячи зі змісту протоколу (а.с.4). Так з матеріалів справи вбачається, що суд неодноразово викликав її в судове засідання, направляючи судові повістки за адресою, зазначеною нею в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: м. Херсон, вул. Краснофлотська, 100. Усі повідомлення про виклик до суду поверталися з відміткою за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.11-19). Іншої адреси місця проживання або перебування правопорушником не повідомлялося. Суд першої інстанції вирішив справу за достатності тих доказів, які містяться в її матеріалах, оскільки вони узгоджуються між собою та спростовують позицію ОСОБА_3 щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на те, що огляд на стан спяніння працівниками поліції було проведено з порушенням визначених законом норм, також не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 зауважень чи заперечень до складеного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП не висловлювала. Про наявність заперечень щодо порядку огляду на стан сп'яніння, а також не направлення її працівниками поліції до медичного закладу для проведення огляду у звязку з незгодою проходити огляд за допомогою технічного засобу «Драгер», ОСОБА_3 також не зазначала.

Не приймаються до уваги і посилання апелянта на те, що прилад «Drager 6820», за допомогою якого їй було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння, не допущений до роботи МВС, оскільки відсутній у спеціальному переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС України для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Так наказом МВС України від 01.03.2010 року №33 визначено Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Проте відповідно до п.п.3,5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. На вимогу особи, яка підлягає огляду, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 не погоджувалась пройти огляд на стан спяніння саме технічним засобом «Drager 6820» і вимагала від поліцейського надати їй сертифікат його відповідності та свідоцтво про повірку цього робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того посилання на Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 №33, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 за №262/17557, до якого не входить запропонований технічний засіб працівниками поліції для проходження огляду на стан сп'яніння, є недоречним, оскільки зазначений Перелік прийнятий на підставі Закону України «Про міліцію», який втратив чинність, та відповідно до п.1 його застосування стосувалося підрозділів Державтоінспекції МВС.

Не можуть прийматися також до уваги і посилання апелянта на те, що під час визначення виду стягнення, судом не досліджені дані про її особу та помякшуючі обставини. Визначаючи стягнення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд, у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП та всупереч тверджень апелянта, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, та, відповідно, дійшов обґрунтованого висновку про призначення йому адміністративного стягнення, визначеного в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_3 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко