Категория: ст. 130 ч.1 КпАП України
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 за участю захисника Гуртового М.Б. на постанову судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючий водієм у ТОВ «Віаком», мешкаючий та зареєстрований в АДРЕСА_1, -

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 13 серпня 2017 року о 09 годині на КПП № 8 ПрАТ «ММК ім. Ілліча» в Кальміуському районі м. Маріуполя, керував автомобілем «FAW» державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, що згідно п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п. 6 вищезазначеної Інструкції порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, за результатами чого був визначений стан сп'яніння.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 130 ч.1 КУ пАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду.

Зазначає, що згідно до трудового договору від 10.08.2017 року ОСОБА_1 10.08.2017 року був працевлаштований до TOB „ВІА КОМ" в якості водія строком на 1 рік з іспитовим терміном в один місяць та обов'язковим стажуванням впродовж перших десяти днів на вантажному автомобілі. Згідно п.2.2 Договору на період стажування водію ОСОБА_1 заборонялось самостійно керувати транспортним засобом.

Згідно наказу № 01/8 від 10.08.2017 року по ТОВ „ВІА КОМ" в якості водія - настав-ника для ОСОБА_1 було призначено працівника підприємства ОСОБА_3 строком на 10 днів, який і керував автомобілем 13.08.2017 р. , ОСОБА_1 лише за вказівкою водія-наставника ОСОБА_3 лише подав охоронцям відповідні документи для оформлення. В подальшому водій-наставник ОСОБА_3 з сімейних обставин залишив автомобіль і в цей день більше не працював. ОСОБА_3 просив ОСОБА_1 його підстраху¬вати чим і було обумовлена подальша поведінка ОСОБА_1, який рахував що ОСОБА_3 можуть звільнити за прогул.

Даний факт підтверджується поясненнями водія-наставника ОСОБА_3, поясненнями водія-стажиста ОСОБА_1 та матеріалами справи, у т.ч. відеозаписами з нагрудної камери працівників ПП. З відеозапису вбачається, що працівник ПП проводила опитування охоронця. На питання ПП щодо наявності ( відсутності) факту керування ОСОБА_1 вантажним автомобілем, охоронець зазначив що ОСОБА_1 підходив до віконця та надав документи для оформлення.

На відеозапису за участі водія-стажера ОСОБА_1 зафіксований лише факт проведення медичного обстеження ОСОБА_1, працівником ПП за допомогою приладу „Драгер". ОСОБА_1, зазначив, що напередодні споживав пиво.

З відеозапису вбачається, що працівник ПП відбирає пояснення від охоронця, проте відсутня видимість на кабіну вантажного автомобіля і особу, яка керувала цим транспортним засобом. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 вважає, що судом не було встановлено факт керу¬вання ОСОБА_1 транспортним засобом 13.08.2017 року.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідальність на підставі ст. 130 ч.1 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння.

Розглянувши адміністративну справу, суддя районного суду обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом 30 жовтня 2017 року з додержанням вимог ст. 268, 280 КУпАП. Справа була розглянута судом у присутності правопорушника, який давав в суді пояснення, в яких визнавав факт вживання алкогольних напоїв та свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, висловлював доводи на свій захист.

Факт адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 в його керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння підтверджується поясненнями в судовому засіданні самого правопорушника, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які вказали, що 13.08.2017 року о 10 годині водій ОСОБА_1 за їхньої присутності пройшов огляд на стан сп'яніння з використанням приладу «Drager», за результатами якого було встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 0,55 % проміле, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп»яніння з використаннями спеціального приладу «Драгер», яким визначений стан сп'яніння ОСОБА_1 - 0,55 % проміле.

Апеляційні доводи правопорушника про те, що він не керував транспортним засобом, а лише сидів із водієм ОСОБА_3, який залишив на нього автомобіль вважаю неспроможними, обумовленими позицією захисту, оскільки ОСОБА_1 у суді першої інстанції визнав свою вину, не заперечував, що керував автособілем «FAW» державний номер НОМЕР_2 на КПП № 8 ПрАТ «ММК ім. Ілліча» в Кальміуському районі м. Маріуполя, при цьому вживав енергетичний напій.

Таким чином, у своїй сукупності, апеляційні доводи не містять інших обставин, які не були досліджені та проаналізовані судом при винесенні постанови та могли б вплинути на постановлення іншого процесуального рішення по справі.

За таких обставин, постанову суду першої інстанції вважаю законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню або зміні.

Керуючись статтями 289, 293, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: