Справа №477/138/17 04.05.2017
Провадження №33/784/173/17
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

4 травня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Алексишинця М.П.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Шалухіної В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 березня 2017 року, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

- якою, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 320 грн.

встановив:

Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення 22 січня 2017 року близько 11-35 год., в м. Миколаєві по вул. Знам'янська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Omega» номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, але в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків. Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права та з невірним застосуванням матеріальних норм, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справ.

По суті справи пояснює, що був зупинений співробітниками патрульної поліції, які висловили підозру, у тому, що він знаходиться у стані наркотичного сп'яніння. В свою чергу апелянт заперечив факт вживання алкоголю чи наркотичних засобів, запропонував співробітникам поліції пройти тест на місці, на що поліцейські повідомили, що у них з собою не має засобів для встановлення стану наркотичного сп'яніння. ОСОБА_1 погодився проїхати до медичної установи, висловивши прохання, щоб з ним поїхала його вагітна цивільна дружина, на що поліцейські відмовили йому. На думку апелянта працівниками поліції були створені умови, які унеможливили проходження для нього огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі.

Зазначає, що суддею не надано належної та об'єктивної оцінки діям співробітників поліції під час зупинки транспортного засобу та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, це стосується того факту, що інспекторами патрульної поліції був умисно порушений встановлений законом порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, відповідно до якого, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Лише водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Вказує, що зазначені вимоги працівниками поліції було проігноровано і від нього безпідставно вимагали проїхати до медичного закладу, без можливості пройти медичний огляд на місці зупинки.

Зауважує, що після складення протоколу працівники поліції поїхали в невідомому напрямку, залишивши його в автомобілі, хоча були впевнені в тому він знаходиться в стані наркотичного сп'яніння, тим самим спровокували загрозу життю та здоров'ю пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Звертає увагу, що судом не було витребувано відеоматеріали з нагрудних відео-реєстраторів інспекторів патрульної поліції на яких могли бути зафіксовані моменти звернення апелянта до правоохоронних органів з проханням взяти із собою до медичного закладу його дружину.

На думку апелянта, суддя зневажливо поставилася до вагітного стану його дружини, вказавши в постанові, що не приймає факт залишення її на холоді, до уваги, оскільки строк вагітності на момент події становив лише близько двох тижнів.

Стверджує, що в судовому засіданні не були допитані свідки події ОСОБА_3 та ОСОБА_4, були лише розглянуті їх письмові пояснення, не були й присутні співробітники патрульної поліції.

Крім того, зазначає, що суддею не було прийнято до уваги те, що він працює машиністом важких дорожньо-транспортних машин, ця посада вимагає уваги та зосередженості, під час кожної зміни, тобто декілька разів на тиждень апелянт проходить медичний огляд і якби вживав наркотичні засоби, то був би позбавлений своєї роботи.

Вважає, що саме стомленість від важкої роботи могла викликати ознаки, які були прийняті співробітниками поліції, як ознаки наркотичного сп'яніння.

Зазначає, що чисельні помилки, що були допущені під час винесення постанови, свідчать про упереджений та необ'єктивний підхід судді при розгляді справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши свідків, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР №143474 від 22.01.2017 року, 22 січня 2017 року близько 11-35 год., в м. Миколаєві по вул. Знам'янська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Omega» номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, але в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків. Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» є запис «Не згоден».

Тобто, ОСОБА_1 обвинувачується у відмові від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп'яніння.

В судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що дійсно 22.01.2017 року в районі вул. Знам'янської в м. Миколаєві він був зупинений інспекторами патрульної поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння. Він погодився пройти такий огляд, однак попросив щоб з ним до медичного закладу поїхала його дружина, яка знаходилась з ним в автомобілі, так як, на вулиці була холодна погода, а поблизу не було спору де б можна було зачекати його повернення. Однак, йому в цьому було відмовлено. Після чого співробітниками поліції стосовно нього було складено протокол за відмову від проходження медичного огляду. Він підписав вказаний протокол, проте вказав, що не згоден з обставинами які зазначені в протоколі.

На протязі 2-х годин він звернувся до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру та пройшов медичне обстеження на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння, в його організмі алкоголь та наркотичні речовини не були виявлені.

На підтвердження чого ОСОБА_1 надав суду довідку медичного закладу.

Згідно даних медичної картки та результатів токсикологічного дослідження №201 від 22.01.2017 р. о 12-25 годині ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського наркологічного диспансеру з заявою про проходження медичного огляду, добровільно здав аналіз сечі, і лабораторно було встановлено відсутність в його організмі алкоголю та наркотичних речовин.

Відповідно до положень п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року№1103 із подальшими змінами, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Між тим, допитані в апеляційному суді свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали - про те, що ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на стан сп'яніння їм стало відомо зі слів співробітників поліції. Співробітники поліції в їх присутності не пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп'яніння і останній не відмовлявся в їх присутності від проходження такого огляду.

Крім того, свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що явних ознак алкогольного чи наркотичного сп'яніння у водія ОСОБА_1 не було. Той мав звичайний вигляд, був спокійний та охайний.

Таким чином, досліджені докази підтверджують пояснення ОСОБА_1 про те, що він фактично не відмовлявся пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, а тому викладені в протоколі дані не відповідають фактичним обставинам справи. Про це, свідчить також той факт, що ОСОБА_1 добровільно на протязі 2-х годин з моменту його зупинки співробітниками поліції, пройшов медичний огляд в Миколаївському обласному наркологічному диспансері і в його організмі алкоголь та наркотичні речовини не виявлено. Що підтверджується наданими медичним закладом документами.

Крім того відповідно до п.2 розділу 1Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р., огляду на стан сп'яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

3. Ознаками алкогольного сп'яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів;порушення мови;виражене тремтіння пальців рук;різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці.

4. Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Однак, із пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 вбачається, що явних ознак стану наркотичного сп'яніння у ОСОБА_1 не спостерігалось, тому у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України не було підстав вважати, що він перебував у стані наркотичного сп'яніння та підлягав медичному огляду.

Про це також свідчить подальша поведінка інспекторів патрульної поліції, які після складання протоколу стосовно ОСОБА_1, в порушення п.1 розділу 1Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р. , не відсторонили водія від керування транспортним засобом.

Так, відповідно до вищезазначеного пункту Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами .

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, не допитав свідків з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення та обставин за яких складався протокол, з'ясував обставини неповно та невсебічно, не проаналізував досліджені докази та не надав їм належної юридичної оцінки, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Так, суд, обґрунтовуючи висновок про наявність доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, послався виключно на дані, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, долучені до матеріалів справи.

Проте, суд не звернув увагу на те, що викладені в поясненнях свідків обставини суперечать фактичним обставинам справи, а саме дані про те, що водій ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають даним самого протоколу, в якому наявні підписи водія ОСОБА_1. Крім того, вказані пояснення свідків складені уповноваженою особою неохайно, з великою кількістю орфографічних помилок, що унеможливлює однозначно зрозуміти викладений в них текст. Тому достовірність даних, викладених в зазначених документах є сумнівною.

Крім того, приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд послався на нормативний акт який на даний час втратив чинність.

Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи судом першої інстанції буди допущені істотні порушенням вимог закону, що призвело до постановлення необґрунтованого та незаконного рішення, а тому постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 березня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області Куценко О.В.