Провадження № 33/792/547/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, з участю секретаря судового засідання Пелюх О.С., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, молодшого інспектора Райківецької ВК № 78, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 10 червня 2017 року о 01 год. 30 хв. в м. Хмельницькому по вул. Толстого, 12, керував автомобілем «Ваз-2101», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку на місці зупинки автомобіля відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2, порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити. Вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив усі наявні в матеріалах справи докази, належним чином не повідомив ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, розглянув справу у його відсутність, копію постанови ОСОБА_2 не отримував, про прийняте рішення він дізнався 4 жовтня 2017 року, від працівників суду, чим суд першої інстанції порушив його право на захист.

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 9 листопада 2017 року захиснику ОСОБА_3 поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_2

Заслухавши думку ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3 в підтримання доводів поданої апеляційної скарги, які під час апеляційного розгляду звертали увагу на закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 скасувати з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи суд провів судовий розгляд в відсутність особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, за відсутності даних про належне повідомлення ОСОБА_2 про судовий розгляд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише в випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вказував в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, про розгляд справи ОСОБА_2 повідомлений не був, повістка про виклик до суду йому вручена не була, що підтверджується показаннями ОСОБА_2 та матеріалами справи.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_2 з порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Як видно з оскарженої постанови суду першої інстанції, суддя, ухвалюючи рішення проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_2 вказав про те, що ОСОБА_4 був повідомлений про судовий розгляд належним чином, не подав заяви про відкладення судового розгляду справи, а його дії свідчать про намагання затягнути судовий розгляд з метою уникнення настання відповідальності.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 дійсно був повідомлений про проведення 27 червня 2017 року судового розгляду справи про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1). Однак матеріали справи не містять даних щодо причин нерозгляду судом справи в цей день, незважаючи на відсутність будь-яких заяв про відкладення судового розгляду.

Ті обставини, що ОСОБА_2 не був повідомлений в передбачений чинним КУпАП спосіб про місце, день та час судового розгляду, підтверджуються даними справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, про розгляд справи за місцем свого перебування ОСОБА_2 судом повідомлений не був; висновки суду про можливість слухання справи в його відсутність, позаяк він був повідомлений належним чином, не відповідають фактичним обставинам справи. Згідно матеріалів справи виклики ОСОБА_2 до суду першої інстанції здійснювалися в телефонному режимі, про що складені відповідні телефонограми, які містяться в матеріалах справи (виклик на 7 липня 2017 року (а.с. 10), 20 липня 2017 року (а.с. 11). Однак в даному випадку повідомлення телефоном співробітника Райківецької ВК № 78, а не самого ОСОБА_2 не вважається належним повідомленням особи, що притягується до відповідальності. Виклик на 25 липня 2017 року, коли безпосередньо було прийнято рішення судом, здійснювався шляхом направлення повістки через SMS-повідомлення, однак воно адресату доставлено не було (а.с. 14-15), відомості про повідомлення ОСОБА_2 про судовий розгляд в інший спосіб у справі відсутні. Відомості про належне повідомлення ОСОБА_2 про слухання справи в справі відсутні. Висновки суду, що неповідомлення ОСОБА_2 про обставини, які перешкоджатимуть отримання SMS-повідомлення, за відсутності при таких обставинах даних про направлення судових повісток, в тому числі і за відомим суду місцем роботи, не можуть вважатись дотриманням судом положень КУпАП про належне повідомлення ОСОБА_2 про судовий розгляд справи. Висновки суду з цього приводу не відповідають вимогам ст. 277-2 КУпАП. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що телефонограми про виклик ОСОБА_2 у судові засідання на 7 липня 2017 року та на 20 липня 2017 року отримував не ОСОБА_2 особисто, а співробітник Райківецької ВК № 78, де працює ОСОБА_2 (а.с. 10, 11), а згідно наданого апелянтом наказу установи ОСОБА_2 перебував у відрядженні з 10 липня 2017 року по 2 вересня 2017 року.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про підтвердження доводів апеляційної скарги щодо неповідомлення ОСОБА_2 про здійснення Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 25 липня 2017 року судового розгляду справи щодо нього, а висновки суду першої інстанції про можливість розгляду справи в його відсутність є поспішними. ОСОБА_2 був позбавлений можливості здійснювати свій захист в суді першої інстанції, в зв'язку з чим постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню (зважаючи на кримінально-караний характер санкцій КУпАП) з постановленням апеляційним судом нової постанови.

При цьому апеляційний суд зважає, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Апеляційним судом встановлено, що 10 червня 2017 року, о 01 год. 45 хв. в м. Хмельницькому по вул. Толстого, 12 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ-2101», н.з. ВХ 5878 ВС, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Водій від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами.

Як видно з даних протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), ОСОБА_2, був ознайомлений зі змістом складеного щодо нього протоколу. При цьому ОСОБА_2 був відсторонений від керування автомобілем, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_8, згідно якої автомобіль ОСОБА_2, за його відома, був переданий працівниками поліції ОСОБА_8 на зберігання (а.с. 6), а протилежні доводи з цього приводу ОСОБА_2 суперечать цим обєктивним доказам.

Твердження ОСОБА_2 про недотримання працівниками поліції вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, а саме письмовими поясненням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 в яких вони посвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння, яка була йому запропонована працівниками поліції (а.с. 3, 4) даними відеозапису фіксування працівниками поліції порушення, та підтверджують порушення саме ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Доводи апеляційної скарги захисника, що у працівників поліції не було підстав кваліфікувати дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та констатувати порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, не відповідають фактичним обставинам. Як видно з даних запису фіксування правопорушення поліцейськими, переглянутих в апеляційному суді, в присутності свідків поліцейський звертав увагу на наявність ознак, які давали підстави для проведення такого огляду (при цьому жодних заперечень такого факту ОСОБА_2 не виказував). Під час огляду на місці зупинки ОСОБА_2 умисно недостатньо продував трубку контролю тверезості, незважаючи на розяснення працівників поліції щодо порядку проходження тесту, відмовлявся від огляду в медичному закладі, що давало поліцейському підстави вважати, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого законодавством порядку та своїми діями він порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані обставини підтверджував в апеляційному суді працівник поліції ОСОБА_9, пояснення якого повністю узгоджуються з даними відеозапису. Твердження захисника і ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду, що на місці він двічі продував прилад та з технічних причин прилад давав збій, не можуть бути враховані судом, позаяк такі їх доводи суперечать поясненням ОСОБА_9, даним відеозапису, на якому зафіксовано, що перед проходженням огляду та під час огляду поліцейський інформував водія про порядок проходження огляду, звертав увагу на порушення, які водій при цьому вчиняв. Підстав вважати наявний в матеріалах справи диск з записом фіксування порушення поліцейськими недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і під час апеляційного розгляду.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведеною, а доводи апеляційної скарги про недоведеність його вини у вчиненні правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження в суді.

Однак на момент розгляду справи апеляційним судом закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, в зв'язку з чим провадження в справі підлягає закриттю в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_1