Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/361/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2017 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Гончар В.М., за участі особи притягнутої до відповідальності ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2017 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, працює вантажником в ЗАТ «Обллонь»,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнено судовий збір в розмірі 320 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що 19 липня 2017 року о 01.50 год. у м. Олександрія по вул. Г.Сталінграда керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія ОСОБА_3, в присутності двох свідків, із застосуванням приладу «Алкотест Драгер» ARBF-043, проба позитивна 0,30 проміле. Отже ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9А ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції посилаючись на те, що справа була розглянута за відсутності його підзахисного, який копію постанови отримав 04.09.2017 року та яка була оскаржена у визначений законом десятиденний термін. Також просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження в адміністративній справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що огляд ОСОБА_3 проводився в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного спяніння. Так, ОСОБА_3 не був згоден з показниками приладу драгер, однак працівники поліції його у медичний заклад не возили. В свою чергу ОСОБА_3 сам звернувся в лікарню та за результатами обстеження в його крові будь-яких ознак спяніння виявлено не було. Посилається на те, що вказані в протоколі свідки не були присутніми як ОСОБА_3 продував алкотестер і не бачили його результатів, так як були запрошені працівниками поліції вже після складання протоколу.

Також зазначає, що суд визнав як доказ письмове пояснення свідка ОСОБА_5 натомість свідка з таким прізвищем не існує та, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 складений капітаном ОСОБА_6, який перебуває на посаді начальника сектору патрульної поліції Олександрійського районного відділення поліції з обслуговування Олександрійського району, а місцем зупинки транспортного засобу і складання протоколу є місто ОСОБА_7, тобто протокол складено не уповноваженою особою.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, при дачі пояснень зазначили, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, так як останній під час керування автомобілем не перебував у стані алкогольного спяніння.

Заслухавши пояснення правопорушника та його захисника, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Враховуючи обставини з яких апелянтом були пропущені строки на оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за наявність достатніх підстав для їх поновлення.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний висновок суду обєктивно підтверджується матеріалами справи, зокрема: - протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 030843 від 19.07.2017 року; -результатом алкотесту драгер ARBF-043 з позитивною пробою 0,30 проміле; - письмовим власноручними поясненням самого ОСОБА_3 про те, що він пройшов тест на наявність алкоголю за допомогою приладу який показав результат 0.30 проміле, що він вживав алкоголь в 19.00 годин та зобовязується не керувати автомобілем до витверезення; - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про те, що в їх присутності водій ОСОБА_3 проходив огляд для визначення стану алкогольного спяніння за допомогою приладу Алкотест який показав результат 0,30 %, а сам ОСОБА_3 пояснював, що вживав алкогольні напої ( а.с. 1-5).

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений відповідно до ст. 256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП, а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст. 280 КУпАП.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи захисника-адвоката ОСОБА_4 та самого ОСОБА_3 щодо скасування постанови суду та закриття провадження в справі за обставин, викладених в апеляційній скарзі та, що ОСОБА_3 керував автомобілем без ознак алкогольного спяніння, є не обґрунтованими. Навпаки повністю спростовуються зазначеними вище протоколом про адміністративне правопорушення, позитивним результатом алкотесту Дрегер - 0,30 проміле, письмовими поясненнями як самого правопорушника та вказаних свідків.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 не був згоден з показниками приладу драгер, однак працівники поліції його у медичний заклад не возили, що вказані в протоколі свідки не були присутніми як ОСОБА_3 продував алкотестер і не бачили його результатів, також повністю спростовуються письмовими поясненнями самого правопорушника в яких він підтвердив факт вживання алкоголю, погодився із показниками приладу Драгер та з цього приводу зазначених вище свідків.

Посилання правопорушника та його адвоката на акт № 2638 від 31.07.2017 року відповідно якого в крові ОСОБА_3 будь-яких ознак спяніння виявлено не було, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі також є необґрунтованими. Так, згідно з положеннями ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського, а якщо такий огляд проведений з порушенням вимог цієї статті він вважається недійсним.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень ОСОБА_3 останній проходив огляд у медичному закладі з власної ініціативи без присутності поліцейського, а тому відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вказаний акт № 2638 від 31.07.2017 року слід вважати недійсним.

Самі по собі посилання апелянта на те, що суд визнав як доказ письмове пояснення свідка ОСОБА_5 натомість свідка з таким прізвищем не існує, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, так як прізвище вказаного свідка в протоколі зазначено Букадоров, в поясненні ОСОБА_8, а в постанові суду ОСОБА_5, що апеляційним судом вважається як граматична описка. Також є необґрунтованим та безпідставним посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 складений начальником сектору патрульної поліції Олександрійського районного відділення поліції капітаном ОСОБА_6, який є не уповноваженою особою за відсутності будь-яких наданих стороною захисту доказів цьому.

За вказаних обставин посилання апелянта, а також ОСОБА_3 на свою невинуватість у вчинені адміністративного правопорушення за обставин викладених в апеляції, є способом захисту з метою уникнення ОСОБА_3 адміністративної відповідальності, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2017 року щодо ОСОБА_3, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2