Справа № 490/7506/17 23.10.2017 23.10.2017 23.10.2017
Номер провадження: 33/784/426/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, 26 серпня 2017 року близько 22 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», д/н НОМЕР_1 на перехресті вул. Ульянових та вул. Арх. Старова в м. Миколаєві з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці ока мляво реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення суть порушення сформульовано незрозуміло, не вказано у який спосіб йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, за допомогою якого технічного засобу та які його дії свідчать про ухилення від такого огляду. Стверджує, що умислу відмовлятися від проходження медичного огляду в нього не було.

На думку апелянта, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки інспектор не роз'яснив йому права та у який спосіб буде проведено огляд, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також апелянт стверджує, що свідки, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, бачили його зі спини на значній відстані, і не могли з такої відстані чути його розмову з працівником поліції, тому не можуть вважатися свідками відмови від проходження ним медичного огляду. Вважає, те, що суддя безпідставно не викликав зазначених осіб для допиту, а лише обмежився їх письмовими поясненнями.

Вказує на неповноту проведення судового розгляду справи та не дослідження всіх доказів по справі.

Заслухавши ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис проходження медичного огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 в обласному наркологічному диспансеру, який був витребуваний апеляційним судом, встановлено наступне.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є правильними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі.

Як слідує зі змісту зазначеного протоколу, ОСОБА_1 пояснення не надав при його складанні, але ж і не висловив заперечень з приводу обставин, зазначених у протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 він перебував з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці ока мляво реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

З пояснень ОСОБА_1 в суді слідує, що він був зупинений працівниками поліції на підставі того, що у нього не працювало підсвічування номерного знаку. Після бесіди йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, на що він погодився, але у лікарні відмовився від такого огляду, оскільки нервував та очікував батьків.

На думку ОСОБА_1, патрульним поліцейським порушено процедуру огляду на стан наркотичного сп'яніння. Однак, ці доводи не є слушними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 12 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Тобто, дії працівника поліції, який направив ОСОБА_1 до медичного закладу, відповідали вимогам п. 12 зазначеної Інструкції.

Як слідує зі змісту висновку № 1322 від 26.08.2017 р. щодо результатів медичного огляду та відповідного акта до зазначеного висновку, складеними лікарем Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, 26.08.2017 р. о 23 год. 10 хв., ОСОБА_1 був доставлений інспектором поліції до медичного закладу, однак відмовився від проходження медичного огляду.

Наведені у висновку та акті відомості підтверджені даними відеозапису проходження медичного огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 в обласному наркологічному диспансеру, який досліджений під час апеляційного розгляду, з якого слідує, що на пропозицію лікаря пройти певне тестування ОСОБА_1 не погодився та підписав відмову від проходження медичного огляду.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він погодився на проходження огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я є голослівними, оскільки встановлено, що він хоча і прибув до медичного закладу, але фактично відмовився від проходження огляду в повному обсязі, що вбачається як зі змісту акта, так і з наданих ним пояснень під час апеляційного розгляду.

Також в обгрунтування вини ОСОБА_1 суддя обгрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26.08.2017 року про те, що вони були запрошені в якості свідків того, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі та від підпису в протоколі також відмовився.

Пояснення цих свідків підтверджують ту обставину, яку фактично не заперечував ОСОБА_1 Тому немає підстав вважати пояснення цих свідків неправдивими, як зазначає апелянт.

Відповідно до п. 9 розділу 2 Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», результати огляду водіїв транспортних засобів в закладах охорони здоров'я можуть вважатися достовірними лише в тому випадку, якщо такий огляд проведено в присутності поліцейського та не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 22 розділу 3 цієї Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважається недійсним.

Тому, надану ОСОБА_1 виписку із медичної карти № 2721 від 27.08.2017 р., апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки огляд проведено з порушенням вимог зазначеної інструкції, у відсутність поліцейського.

Хоча апелянт оспорює правомірність дій працівника поліції, але ж під час апеляційного розгляду встановлено, що дії працівника поліції відповідали вимогам Інструкції.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинене адміністративне правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір стягнуто з ОСОБА_1 правильно, у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2017 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: