Справа №617/555/17
Провадження № 3/617/178/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року суддя Вовчанського районного суду Харківської області Глоба М.М., розглянувши у залі суду у м. Вовчанську справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від начальника відділу прикордонної служби «Жовтневе» про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанська Харківської області, громадянина України, одруженого, працюючого інспектором прикордонної служби 2 категорії ВП «Жовтневе», має на утриманні доньку ОСОБА_2 , 2012 року народження та сина ОСОБА_3 , 2015 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 172-18 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2017 року серії СхРУ № 213315, 20 березня 2017 року о 04 год. 30 хв., під час ранкової перевірки організації та несення служби зміни прикордонних нарядів в місці тривалого несення служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виявлено факт порушення правил несення прикордонної служби прапорщиком ОСОБА_1 , яке полягало у відсутності контролю за дотриманням складом зміни прикордонних нарядів дисципліни та правопорядку помічником старшого зміни прикордонних нарядів, чим порушив вимоги ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України від 24 березня 1999 року, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 172-18 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді свою провину не визнав.

Перевіривши матеріали справи, суд критично ставиться до матеріалів, складених начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлених на розгляд суду, виходячи з наступного.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Так, ст. 172-18 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону, тобто, диспозиція норми, за якою особа притягується до адміністративної відповідальності, є бланкетною, так як відсилає до іншого нормативного акту, яким передбачені правила несення прикордонної служби.

Як зазначено у ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24 березня 1999 року, до загальних обов`язків військовослужбовців належать:

Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_4 своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається зокрема місце і суть адміністративного правопорушення.

Разом з тим, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення ОСОБА_1 є неконкретним.

Так, за приписами п. а ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

А те, що положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, випливає з практики Європейського суду з прав людини, який приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції (п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України»; п. 21 рішення у справі «Надточій проти України»).

В порушення вимог ст. 256 КУпАП та приписів ст. 6 Конвенції, посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не зазначила в чому саме проявилось відсутність контролю за дотриманням складом зміни прикордонних нарядів дисципліни та правопорядку з боку ОСОБА_1 .

Також у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про місце скоєння правопорушення, а саме не зазначено привязки до адреси місця скоєння правопорушення.

Формулювання обвинувачення у протоколі викладено у загальній та нечіткій формі, не відображає конкретної суті дій чи бездіяльності ОСОБА_1 , щодо якого складено протокол, що в свою чергу позбавляє його можливості ефективно захищатися від висунутого обвинувачення.

Таким чином, вказаний протокол про адміністративне правопорушення слід визнати складеним з порушення вимог ст. 256 КУпАП, в зв`язку з чим його не можна вважати доказом вини ОСОБА_1 .

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 зазначено, що протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КПАП, повертаються відповідному органу для належного оформлення.

Вказані недоліки заважають своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності із законом, виявленню причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушення, запобіганню правопорушенню, вихованню громадянина у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, адміністративний матеріал підлягає поверненню до відділу прикордонної служби «Жовтневе» для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 277, 278 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-18 КУпАП, повернутиначальнику відділу прикордонної служби «Жовтневе» для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя -