Справа №480/2401/16-п 17.10.2017
Провадження №33/784/100/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2017 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:
Головуючої судді Куценко О.В.
за участі:
секретаря судового засідання Алексишинця М.П.
прокурора Кравченка Б.І.
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, ОСОБА_1
захисника Грабленка Д.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Грабленка Д.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2017 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Пісківка Бородянського району Київської області, громадянина України, командира військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_1 ; -
- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.; за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 5 100 грн. На підставі ст. 36 КУпАП ОСОБА_1 остаточно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 5100 грн. в дохід держави,
в с т а н о в и в:

Згідно постанови судді, полковник ОСОБА_1 , проходив військову службу на посаді командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, як військова посадова особа Збройних Сил України.
Так, згідно ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Відповідно до ст. ст. 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24 березня 1999 року, Закону України «Про господарську діяльність у Збройних силах України» та Свідоцтва про реєстрацію військової частини НОМЕР_1 як суб`єкта господарської діяльності командир частини (полку) наділяється організаційно - розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями.
Окрім того, згідно вимог ст. ст. 12, 16, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24 березня 1999 року, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про державну службу», полковник ОСОБА_1 , зобов`язаний бути зразком неухильного виконання вимог Конституції України, Законів України, наказів та розпоряджень, а також Статутів Збройних Сил України, проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, аналізувати стан військової дисципліни і негайно доповідати старшому командирові (начальникові) про кримінальне чи корупційне правопорушення.
Згідно ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» військова посадова особа Збройних Сил України зобов`язаний: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли він дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Також, відповідно до ст. 20-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі виникнення конфлікту інтересів під час виконання службових повноважень ОСОБА_1 зобов`язаний негайно доповісти про це своєму безпосередньому начальникові. Безпосередній начальник військової посадової особи зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів, спрямованих не запобігання конфлікту інтересів, шляхом доручення виконання відповідного службового завдання іншій посадовій особі, особистого виконання службового завдання чи в інший спосіб, передбачений законодавством.
Натомість, командир військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) полковник ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка одружена з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , і які відповідно до ст. 1 Законом України «Про запобігання корупції» - є близькими особами.
11 серпня 2014 року ОСОБА_3 зайняв посаду директора Приватного підприємства «Д.І.М.».
Командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , діючи в інтересах ПП ОСОБА_4 », засновником якого є його дочка ОСОБА_2 , а представником за довіреністю ПП «Д.І.М.» її чоловік ОСОБА_3 , 01 квітня 2014 року уклав незаконний договір про спільний обробіток із ПП ОСОБА_4 », в особі директора ОСОБА_3 , 477 га земель 235 загальновійськового полігону «Широколанівський».
20 січня 2016 року Господарським судом Миколаївської області по справі № 915/241/15 прийнято рішення, яким договір про спільний обробіток землі № 771 від 28 квітня 2014 року визнано недійсним (на майбутнє). Незважаючи на це, а також на суперечність між службовими повноваженнями та приватним інтересом, що впливав на об`єктивність і неупередженість прийняття рішення, діючи умисно, ОСОБА_5 10 березня 2016 року незаконно уклав від імені військової частини НОМЕР_1 додаткову угоду, якою збільшив на користь близьких осіб площу переданих у користування ПП «Д.І.М.» земель оборони до 617,31 га.
При цьому, командир частини ОСОБА_1 забезпечив сприятливі умови для ведення господарської діяльності ПП «Д.І.М.», зокрема, передбачив плату за користування землями оборони вдвічі меншу за ринкову (711 грн замість 1,5 тис. грн) та сприяв довготривалому ухиленню від внесення платежів ПП «Д.І.М.» на рахунок частини.
Водночас, на порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 20-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 42, 16, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, полковник ОСОБА_1 не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів безпосереднього начальника - командира військової частини НОМЕР_3 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 »), тобто порушив вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.
Відтак, командуванням оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відповідно до ст. 20-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не було вжито всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, зокрема шляхом доручення виконання відповідного службового завдання іншій посадовій особі, особистого виконання службового завдання чи в інший спосіб, передбачений законодавством.
Не погодившись із зазначеною постановою, захисник Грабленко Д.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Так, захисник вважає:
що при вирішенні питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення суд невірно дійшов висновку про можливість притягнення останнього до відповідальності, постановив незаконне рішення, знехтував дослідженими доказами;
що судом порушено вимоги ст. 252 КУпАП щодо необхідності оцінки доказів, в тому числі і тих, які спростовують винуватість, чим порушено право на справедливий суд;
що суд не розмежував поняття «потенційний конфлікт інтересів» та «реальний конфлікт інтересів»; що судом не встановлено наявності реального конфлікту інтересів і, відповідно, не зазначено, у чому саме полягав реальний конфлікт інтересів, а, у чому полягав приватний інтерес ОСОБА_1 , і як саме даний інтерес впливав на об`єктивність прийняття рішення, і всупереч яким інтересам служби діяв ОСОБА_1 .
При цьому посилається на те, що є надуманими та безпідставними твердження, що ОСОБА_1 забезпечив сприятливі умови для ведення господарської діяльності ПП «Д.І.М.», зокрема передбачив плату за користування землями оборони вдвічі меншу за ринкову (711 грн замість 1,5 тис. грн.) та сприяв довготривалому ухиленню від внесення платежів ПП «Д.І.М.» на рахунок частини, оскільки, у договорі встановлений лише внесок військової частини у спільний обробіток землі, який протягом дії договору тричі змінювався у бік збільшення на підставі додаткових угод № 1, 3, 4; а, крім того, пункт 8.1. договору № 771 передбачає розподіл прибутку з військовою частиною на підставі рекомендацій Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, а не за ініціативи ОСОБА_1 , що, на думку апелянта, виключає поняття «створення сприятливих умов для ведення господарської діяльності, що полягає у заниженні вдвічі «плати за користування землею», як це зазначено у протоколі, та ставиться як корупційне діяння з боку ОСОБА_1 . Спростовуючи твердження щодо «сприяння довготривалому ухиленню від внесення платежів ПП «Д.І.М.» на рахунок частини», зазначає про досліджене в судовому засіданні платіжне доручення, відповідно до якого ПП « ОСОБА_6 » сплатило повну суму розподілу прибутку на користь військової частини на старий розрахунковий рахунок, оскільки фінансово-економічною службою ПП «Д.І.М.» не було повідомлено про зміну рахунків; і що застосовані до ПП « ОСОБА_6 » військовою частиною штрафні санкції за прострочення платежу згідно акту звірки взаєморозрахунків.
Також твердить, що в судовому засіданні досліджено ряд документів, які свідчать про відсутність будь-якої особистої зацікавленості ОСОБА_1 при укладанні договору із ПП ОСОБА_4 », або надання останньому переваг перед іншими суб`єктами господарювання. При цьому посилається на договори із ФГ «Алеся», СФГ «Волошакевич», ТОВ «Лан», ТОВ «Варяг», ТОВ «Нива», ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 на сумісний обробіток земель із зазначеними суб`єктами господарювання, які є абсолютно ідентичні за умовами з ПП «Д.І.М.», та перед жодним з них у ПП « ОСОБА_6 » не мало переваг. Крім того, зазначає про лист ВЧ НОМЕР_1 до ФГ «Алеся», СФГ «Волошакевич», ТОВ «Лан», ТОВ «Варяг», ТОВ «Нива», ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_9 з повідомленням про пропозицією 12 листопада 2015 року до в/ч директора ТОВ «СААОХА-П» з вилучення з договору спільного обробітку земель від 18 червня 2015 року та з повідомленням, що вказані землі є вільними, та з пропозицією вказаним суб`єктам господарювання про залучення даних земель до діючих договорів про спільний обробіток земель; на який (лист) від ТОВ «НИВА», ТОВ «ВАРЯГ», TOB «ААН» надішли письмові відмови від наданої пропозиції. За такого, вважає, що ОСОБА_1 , діючи виключно в інтересах служби, намагався сприяти отриманню державою коштів, що були заплановані. Тому в терміновому порядку уклав договір про спільний обробіток землі із ПП ОСОБА_4 »;
що судом вільно викладено зміст рішення Господарського суду Миколаївської області від 20 січня 2016 року про визнання зазначеного договору із ПП « ОСОБА_6 » недійсним на майбутнє. Проте, суд не вказав, що вказане рішення суду набрало законної сили лише 31 березня 2016 року, тобто умови вказаного договору діяли до вказаної дати;
що дії ОСОБА_1 повинні були розцінені на підставі Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», що діяв на час укладення договору, тобто, станом на 28 квітня 2014 року. А відтак факт отримання ОСОБА_1 під час укладення договору спільного обробітку землі з ПП ОСОБА_4 », неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди, тощо особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не доведено та й взагалі не згадується у постанові. Також, зауважує, що: договір укладався з громадянином ОСОБА_3 , який на той час виконував обов`язки директора ПП «Д.І.М.» (а не з 11 серпня 2014 року, як це зазначено у протоколі), і який є зятем громадянина ОСОБА_1 , а тому не був близькою особою у розумінні законодавства про боротьбу з корупцією на той час; що укладення договору спільного обробітку землі з ПП «Д.І.М.» не є діянням, яке визначалось, діючим нa той час, законодавством корупційним, оскільки даний договір не укладався з близькою особою, а факт отримання командиром військової частини неправомірної вигоди або обіцянки, або інше, не доведено та й взагалі не зазначається у протоколі; що додаткова угода, підписання якої ставиться як корупційне діяння, є невід`ємною частиною договору № 771 від 28.04.2014 року, а не окремим договором;
що судом порушено вимоги ст. 277 КУпАП та незаконно 15 листопада 2016 року зупинено строки розгляду адміністративного провадження. При цьому, вказує, що зупинення провадження в справах про корупційні правопорушення можливо лише за неявки особи, що притягується до відповідальності, і що у цей день в судове засідання не міг з`явитися з поважних причин захисник, про що до суду було подано відповідну заяву, а особа, що притягується до відповідальності, з`явилася до суду у зазначений час. Крім цього, вказує, що прокурор Продун В.В. також не з`явився в судове засідання, проте, постанова від 15 листопада 2016 року містить посилання на клопотання прокурора про зупинення провадження. Зауважує, що в процесі приймав участь тільки прокурор Продун В.В., інших прокурорів не зазначено;
що судом порушено вимоги ст. 38, 247 КУпАП, та не мотивовано притягнення особи до адміністративної відповідальності поза строками і що клопотання про закриття адміністративного провадження з підстав передбачених диспозицією п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не розглянуто.
Також наводить доводи щодо не надання судом оцінки порушенням ст. 256, 257 КУпАП при складанні проколу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. При цьому, зазначає, що ОСОБА_1 не роз`яснювалися його права, що протокол належним чином не складався, та його ніхто не намагався вручити ОСОБА_1 ; що, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі не зазначено місце скоєння правопорушення, адреси свідків та додатки, на підставі яких його було складено, та які згодом з`явилися в суді при розгляді справи; що суд першої інстанції не надав оцінку доводам захисту, щодо невідповідності та недопустимості вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, як доказу.
Прокурором начальником відділу військової прокуратури Південного регіону України Продуном В.В. подано до Апеляційного суду Миколаївської області заперечення на апеляційну скаргу захисника Грабленка Д.В., в яких він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника Грабленка Д.В., постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Грабленка Д.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу, доводи заперечення прокурора Кравченка Б.І. на апеляційну скаргу захисника, вивчивши матеріали справи, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний забезпечити своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, встановити, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався не в повному обсязі. Так, суд з`ясував всі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення , дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду, але, в порушення положень ч. 3 ст. 38 КУпАП, необґрунтовано піддав ОСОБА_1 адміністративному стягненню за вчинення вказаних адміністративних правопорушень.

Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є командиром військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), тобто, виходячи з положень підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, і на нього поширюється дія цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 20-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у разі виникнення конфлікту інтересів під час виконання службових повноважень військова посадова особа зобов`язана негайно доповісти про це своєму безпосередньому начальникові. Безпосередній начальник військової посадової особи зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, шляхом доручення виконання відповідного службового завдання іншій посадовій особі, особистого виконання службового завдання чи в інший спосіб, передбачений законодавством.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 20 від 13 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 інкримінуються вчинені ним правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, а саме, що він, будучи командиром військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), являючись військовою посадовою особою Збройних Сил України, будучи уповноваженим на виконання функцій держави, діючи умисно, 10.03.2016 уклав від імені військової частини НОМЕР_1 додаткову угоду про спільний обробіток земель оборони площею 617,31 га з ПП « ОСОБА_6 » в особі ОСОБА_3 , який є йому близькою особою (зятем), при цьому не повідомив у встановлених ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 20-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Порушень при складанні даного проколу ст. 256, 257 КУпАП судом апеляційної інстанції не виявлено.
Як вбачається з автобіографії ОСОБА_1 та листа відділу держреєстрації актів цивільного стану від 25.08.2016 р. № 5033/12-36, встановлено, що ОСОБА_2 є донькою останнього.

Згідно договору про спільний обробіток № 771 від 28.04.2014 року, його укладено від імені військової частини НОМЕР_1 командиром частини полковником ОСОБА_1 з ОСОБА_3 від імені ПП «Д.І.М.» щодо спільного обробітку землі загальновійськового полігону «Широколанівський» площею 477,31 га.

10 березня 2016 року полковником ОСОБА_1 від імені військової частини НОМЕР_1 , командиром якої він був, укладено додаткову угоду № 4 з ОСОБА_3 , який є чоловіком його доньки - ОСОБА_2 , від імені ПП «Д.І.М.», площа спільного обробітку землі становить 617,31 га.

З листа від 10.10.2016 р. № 2/10007 т.в.о. начальника штабу військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_11 (керівника ОСОБА_1 ) вбачається, що за час проходження служби на посаді командира військової частини п/п НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ) полковник ОСОБА_1 не повідомляв про наявність у нього конфлікту інтересів.

Вказані докази свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив дії та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, тобто місцевий суд дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Що стосується строків накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд приходить до висновку про порушення судом першої інстанції положень законодавства, закріплених в ст. 38 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, ч. 3 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом 3-х місяців з дня його виявлення, але не пізніше 2-х років з дня його вчинення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 20 від 13 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_1 , днем виявлення правопорушення є 27 вересня 2016 року.

Виходячи з наведеного, останнім днем для накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, відносно ОСОБА_1 був день - 27 грудня 2016 року включно.

Постанова судді Миколаївського районного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_1 за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП винесена 12 січня 2017 року. Тобто поза межами строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ст. 38 КУпАП.

У зв`язку з наведеним, судом першої інстанції необґрунтовано піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню за вчинення вказаних адміністративних правопорушень.

Прийняття судом першої інстанції рішення від 15 листопада 2016року про зупинення розгляду справи не впливає на строки накладення стягнення, визначенні ст. 38 КУпАП. Оскільки, ч.4 ст. 277 КУпАП передбачено лише зупинення строку розгляду справ про адміністративні корупційні правопорушення, однак даною статтею не регулюється питання щодо зупинення строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, постанова судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, а апеляційна скарга захисника Грабленка Д.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, як така, що містить вимогу про закриття провадження в справі.

Керуючись п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника Грабленка Д.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати.
ОСОБА_1 вважати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП України.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Куценко О.В.