АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/514/17 Справа № 707/1288/17 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2017 р. . м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, з участю правопорушника ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2017 року відносно ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Черкаського районного суду від 07 серпня 2017 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави в сумі 320 грн.

Відповідно до даної постанови, він, 04.06.2017 р. об 11.20 год., в с. Дубіївка, по вул. Шевченка, 84, керував мотоблоком, д.н.з. б/н, з явними ознаками алкогольного спяніння, запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5, 2.9А ПДР України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та закриття провадження по справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому вказує, що постанова суду винесена без повного зясування всіх обставин справи, оскільки працівник поліції не пропонував йому пройти медичний огляд ні на місці зупинки, ні в лікарні.

Зазначає, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були присутні на місці його зупинки і не чули його розмови з працівником поліції, а підійшли пізніше і лише підписали готовий протокол.

До того ж вказує, що у нього відсутнє посвідчення водія, а тому, він, як особа, яка не отримувала посвідчення водія не може бути позбавлення права керування.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4 вважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_3, 04.06.2017 р. об 11.20 год., в с. Дубіївка, по вул. Шевченка, 84, керував мотоблоком, д.н.з. б/н, з явними ознаками алкогольного спяніння, запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5, 2.9А ПДР України.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними матеріалами справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 967997 від 04.06.2017 р., де зазначено, що ОСОБА_3 04.06.2017 р. об 11.20 год., в с. Дубіївка, по вул. Шевченка, 84, керував мотоблоком, д.н.з. б/н, з явними ознаками алкогольного спяніння, запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5, 2.9А ПДР України (а.с. 1);

- даними пояснень свідка ОСОБА_5 від 04.06.2017 р., де зазначено, що він, 04.06.2017 р. близько 11.30 год. був присутній при оформленні адміністративного протоколу на водія ОСОБА_3, який вину свою визнавав, та просив, щоб відпустили. До лікаря їхати відмовлявся, при цьому відчувався запах алкоголю та поводився дивно (а.с. 3);

- даними аналогічних пояснень свідка ОСОБА_7 від 04.06.2017 р. (а.с. 4).

Вказані вище обставини спростовують доводи ОСОБА_3, про те, що працівник поліції не пропонував йому пройти медичний огляд на стан спяніння та не пропонував їхати до лікаря.

Що стосується посилань ОСОБА_3 на те, що мотоблок не є транспортним засобом, то відповідно до п. 1.10 ПДР України, транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За таких обставин, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_3, суд першої інстанції не врахував вимоги закону та позбавив його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як вбачається із матеріалів справи, при визначенні виду адміністративного стягнення у суді першої інстанції не було даних про наявність у ОСОБА_3 прав на керування транспортним засобом, тому судом помилково призначено таке стягнення як позбавлення права керувати транспортними засобами.

До суду апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_4 додав довідку № 31/23/41-2608 від 19.09.2017 року із регіонального сервісного центру в Черкаській області територіального сервісного центру № 7141, згідно із якою ОСОБА_3, посвідчення водія не отримував.

Відповідно до п. 28 ч. 3 ПП ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами, коли винна особа вже позбавлена такого права, або взагалі його не мала.

За таких обставин доводи апеляції ОСОБА_3, в цій частині є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова місцевого суду підлягає до зміни в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, шляхом його виключення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2017 року відносно ОСОБА_3 змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови Черкаського районного суду від 07.08.2017 р. рішення суду про накладення на ОСОБА_3 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

В решті частини постанову Черкаського районного суду від 07.08.2017 р. відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Поєдинок