Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2017 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 07.09.2017 о 03 год. 50 хв. в м.Луцьку по вул.Винниченка, 11, керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF», н.з.НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, однак від проходження медичного огляду для встановлення алкогольного сп'яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що він не керував автомобілем, оскільки не вміє керувати транспортним засобом, а після зупинки останнього пересів на водійське сидіння транспортного засобу, оскільки справжній водій даного автомобіля злякався працівників поліції. Ці обставини ствердив у судовому засіданні й свідок, пояснення якого суддя безпідставно не взяв до уваги. Вважає, що така позиція суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є явно упередженою, містить обвинувальний ухил і суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримував свою апеляційну скаргу та просив закрити провадження у справі, пояснення свідка, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Версію ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що він був лише пасажиром автомобіля, а водієм був ОСОБА_2, ретельно була перевірена судом першої інстанції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується наступними доказами.

Так, згідно з поясненнями в судовому засіданні свідків інспекторів патрульної поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вони 07 вересня 2017 року патрулювали у м. Луцьку та виявили правопорушення зі сторони водія автомобіля марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1, який по вулиці Винниченка проїхав на заборонений дорожній знак 3.21. Даний автомобіль рухався на великій швидкості і тому, увімкнувши сирену, вони почали його переслідувати, так як останній продовжував рух. У подальшому автомобіль був зупинений, в салоні якого за кермом перебував ОСОБА_1, а ОСОБА_2 сидів збоку на пасажирському сидінні. На їх прохання пройти тест на стан алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1 категорично відмовився.

Дані пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні об'єктивно стверджуються іншими доказами у справі, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, висновком лікаря від 07.09.2017 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

Зокрема, як убачається із відеозапису події, працівники поліції переслідували автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», н.з.НОМЕР_1, який рухався з великою швидкістю з вулиці Винниченка до вулиці Словацького в м.Луцьку. При цьому даний автомобіль постійно перебував у полі зору працівників поліції. Після того, як автомобіль зупинився неподалік готелю «Україна» на вул. Словацького, інспектори поліції підійшли до автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1, а на передньому місці пасажира - інша особа. На вимогу працівників поліції до водія надати документи, що посвідчують особу та дають право на керування транспортним засобом, ОСОБА_1 повідомив, що будь-яких таких документів у нього немає, в тому числі, посвідчення водія, і заперечень з приводу того, що він перебував чи не перебував за кермом вищевказаного транспортного засобу під час руху спочатку не висловлював. В подальшому працівниками поліції було встановлено особу ОСОБА_1, та повідомили останньому, що буде винесено відповідні постанови про притягнення його до відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, а також за проїзд під заборонений дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено». Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції помітили у нього ознаки алкогольного сп'яніння (запах з порожнини рота) та запропонували йому пройти відповідний медичний огляд на стан сп'яніння, однак ОСОБА_1 категорично відмовився проходити такий огляд, мотивуючи це тим, що він не був водієм транспортного засобу. Таку свою позицію він підтримував і в медичному закладі, куди його було доставлено на медичний огляд.

Частково ствердив певні обставини в судовому засіданні і сам ОСОБА_1 Зокрема, не заперечував, що працівники поліції після переслідування зупинили автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», н.з.НОМЕР_1, у час та місці, зазначених в оскаржуваній постанові судді. Однак, після зупинки транспортного засобу, він, перебуваючи на пасажирському сидінні, помінявся місцями з водієм даного транспортного засобу ОСОБА_2, і коли підійшли працівники поліції, він сидів вже на місці водія автомобіля, а ОСОБА_2 - на місці пасажира. Факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння не оспорював, оскільки вважав, що такий огляд мають проходити водії, а не пасажири транспортного засобу.

Дані пояснення підтвердив і свідок ОСОБА_2

Копією постанови інспектора поліції серії БР №716613 від 07.09.2017 встановлено, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 07.09.2017 о 03 год. 50 хв. по вул.. Винниченка,11 м.Луцьк, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF», н.з.НОМЕР_1, здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів та не мав права керування даним транспортним засобом.

Як вбачається із копії постанови Луцького міськрайонного суду від 27.11.2017, в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону УПП у м.Луцьку ОСОБА_5 про скасування постанов від 07.09.2017 БР №716613 та БР №716615 - відмовлено. Підставою для прийняття такого рішення слугувало те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент зупинки його працівниками поліції підтверджується відеозаписом.

Тому доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він не перебував за кермом автомобіля, що під час розгляду справи зазначали і свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_6, суперечать іншим доказам у справі та не приймаються до уваги.

Крім того, місцевий суд, аналізуючи матеріали справи в їх сукупності, врахував, що зазначені свідки є друзями ОСОБА_1 і тому можуть бути зацікавлені у неправильному вирішенні справи та в уникненні останнього від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати як відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто містять склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до довідки з УПП у м. Луцьку, наявної в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. Цю обставину в судовому засіданні ствердив і сам ОСОБА_1

Згідно з п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19.12.2008, суди не вправі застосовувати таке адміністративне стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції в повному обсязі дотримався даних вимог закону та рекомендацій, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України, тому обґрунтовано призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П. Денісов