АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 33/790/1489/17 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, при секретареві Асавалюк О.О., з участю правопорушника ОСОБА_2, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі звукозапису в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову Московського районного суду м.Харкова від 19 10 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного суду

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 серпня 2017 року о 11 год. 45 хв. водій ОСОБА_2 в м. Харкові, керував автомобілем НОМЕР_1, в районі вул. Валентинівської, поблизу буд. 64 з ознаками наркотичного спяніння, а саме: почервоніння очей, порушення мови, зіниці очей не реагували на світло.

Медичний огляд на стан наркотичного спяніння ОСОБА_2 проводився у встановленому законом порядку за його згодою у лікаря-нарколога за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 10 08 2017 року, що був проведений о 12 год. 30 хв., ОСОБА_2 перебуває у стані наркотичного спяніння, так як за результатами обстеження в його організмі виявлені опіати.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду.

Суть його апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору стосовно оскаржуваної постанови суду першої інстанції зводиться до наступного:

-розгляд справи районним судом безпідставно відбувся без участі правопорушника та його захисника, чим порушено право на захист інтересів ОСОБА_2;

-апелянт зазначає, що жодних наркотиків ніколи не вживав. Знайдені наркотичні засоби опіати могли бути в його організмі виключно від лікарських засобів, які він вживає як обезболюючі;

Також апелянт у скарзі зазначив, що у звязку з тим, що він є інвалідом ІІ групи, його пересування дуже ускладнене, тому позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік фактично позбавить його можливості повноцінно пересуватися по місту, що спричинить йому фізичні та моральні страждання.

Заслухавши доводи апелянта ОСОБА_2, який просив про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 10 08 2017 року він, керуючи вказаним автомобілем, відїхав разом з батьком від свого будинку та зупинився на тролейбусній зупинці, оскільки закінчилося пальне, після чого ОСОБА_2 залишився в автомобілі, а батько пішов за пальним. У звязку з тим, що автомобіль був припаркований у забороненому місці до нього підійшли співробітники поліції. Як зазначив ОСОБА_2, після нетривалого спілкування співробітники поліції запідозрили, що останній знаходиться під впливом наркотиків, у звязку з чим згодом було проведено медичний огляд у лікаря-нарколога, який підтвердив припущення співробітників поліції (а.с.2). Апелянт припускає, що в його крові могли міститися наркотичні речовини (опіати) через ліки, які він приймає від болі в ногах.

З метою об'єктивного встановлення всіх обставин по справі, судом апеляційної інстанції було допитано в якості свідка батька апелянта ОСОБА_3, який заявив, що від будинку до тролейбусної зупинки їхав за кермом автомобіля він, а його син сидів збоку. Потім, коли ОСОБА_3 пішов за бензином, ОСОБА_2 міг пересісти на водійське сидіння.

Пояснення ОСОБА_3 суд не може взяти до уваги, оскільки його показання не співпадають з показаннями самого правопорушника, який у судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що від будинку до тролейбусної зупинки керував автомобілем саме він. Тому у суду виникають сумніви щодо достовірності показань вказаного свідка.

Твердження про те, що розгляд справи районним судом безпідставно відбувся без участі правопорушника та його захисника, чим було порушено право на захист інтересів ОСОБА_2 спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що розгляд справи неодноразово призначався та відкладався, за клопотаннями адвоката ОСОБА_5, яка надавала правову допомогу ОСОБА_2, а сам правопорушник жодного разу за викликом в судове засідання не зявився, внаслідок чого справа була розглянута без його участі (а.с.10,14,18,24,27,29-31).

Крім того, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 10 08 2017 року, висновком щодо результатів медичного огляду №2132 від 10 08 2017 року, розпискою ОСОБА_3 про те, що він бере автомобіль НОМЕР_1 під своє керування та зобовязується не передавати його ОСОБА_2 протягом доби (а.с. 1-3).

Враховуючи дані обставини, суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому підстав для його скасування за обставин, вказаних в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Московського районного суду м.Харкова від 19 10 2017 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на ОДИН рік, без стягнення судового збору, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В порядку ст.294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1