Провадження № 33/792/417/17
Категорія: ч.1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Інжиєвської Ю.А., прокурора Максимчук Л.В., особи, що притягується до відповідальності - ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в

м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою прокурора на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2017 року справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, працює на посаді начальника Хмельницького прикордонного інспекційного пункту ветеринарно - санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті,

закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови суду, 30.06.2017 року заступником начальника сектору управління захисту економіки в Хмельницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковником поліції Матвєєвим В.В. відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

За цим протоколом ОСОБА_2 ставиться у вину те, що він, начальник Хмельницького прикордонного інспекційного пункту ветеринарно санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, являючись, відповідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45, п.5-1 розділу 13 «Прикінцеві положення» вказаного Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, а саме подав вказану декларацію тільки 04.05.2016 року о 14 год. 32 хв. при граничному строку подачі вказаної декларації до 1.05.2017 року.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 з поважних причин несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення в межах санкції даної статті. Зазначає, що ОСОБА_2 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, протягом 4 місяців 2017 року до 01.05.2017 року. Вказує, що згідно витягу послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_2 розпочав першу сесію лише 25.04.2017 року о 15 год. 23 хв. та закінчив о 15 год. 34 хв., заповнивши лише два розділи, після чого зберіг та завершив сесію. Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги інформацію Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12.06.2017 року №22, згідно з якою ОСОБА_2 з 01.01.2017 року по 10.05.2017 року у відпустці та на лікарняному не перебував, відповідно, виконував свої посадові обов`язки.

Заслухавши пояснення прокурора в підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2, який заперечив проти апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно всебічно та об»єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з»ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону суддею виконані не в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною в частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Адміністративна відповідальність, відповідно до положень ч.1 ст. 172-6 КУпАП, настає в разі порушення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції, при прийнятті свого рішення, дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 з поважних причин несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2016рік, позаяк як видно з додатку до повідомлення керівника адміністративного департаменту НАЗК 25.04.2017року в період часу з 15год.23хв. по 15год.34хв. у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 заповнював деякі розділи електронної декларації, створив та зберіг чернетку, а з 28.04.2017року по 5 .05.2017року він лікувався у окуліста та алерголога, що підтверджується довідкою Хмельницької поліклініки №1.

Однак, вказані висновки про поважність причин несвоєчасного подання декларації суперечать фактичним обставинам справи та зібраним по справі доказам, про що вірно зазначено апелянтом.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2, який працює на посаді начальника Хмельницького прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини Південно-Західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, будучи відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб»єктом, на якого поширюється дія цього Закону, який був зобов»язаним подати декларацію за 2016рік до 1.05.2017року, несвоєчасно без поважних причин подав 4.05. 2017року о 14год. 32хв. декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 заперечував свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Такі ж пояснення він давав і в апеляційному суді, вказуючи, що він 25 квітня 2017року отримав електронний ключ доступу до відповідного реєстру декларацій, того ж дня розпочав заповнення деяких розділів декларації, однак в зв»язку з тим, що в нього не було всіх даних щодо майнового стану, для чого потрібно був певний час, того дня повністю декларацію не заповнив. 26 та 27 квітня 2017року він не заповнив декларацію через відсутність повністю всіх даних щодо майнового стану, неможливістю зайти до реєстру з технічних причин, за станом здоров»я він цього не міг зробити самостійно. В нього погіршився стан здоров»я, комп»ютер, який він використовував на роботі, для заповнення декларації, використовувався також і в робочих цілях, позаяк потрібно було також виконувати основну роботу, ним і іншими працівниками. В нього захворювання очей та він хворів з 28 квітня 2017 по 5 травня 2017року, в зв»язку з чим йому було призначене амбулаторне лікування; 29, 30 квітня та 1, 2 травня 2017року були загальнодержавні вихідні дні, тому в нього не було доступу до робочого кабінету та комп»ютера, в зв»язку з відсутністю домашнього комп»ютера, після з»ясування всіх даних щодо майнового стану декларацію він зміг подати лише 4 травня 2017року, що вважає поважними причинами несвоєчасної подачі ним відповідної декларації.

Однак суд критично оцінює такі його твердження, як такі, що вказують на намагання винного уникнути настання відповідальності, та в сукупності з дослідженими апеляційним судом об»єктивними доказами, не дають апеляційному суду підстави вважати, що ОСОБА_2 несвоєчасно подав декларацію з поважних причин.

ОСОБА_2 працює на посаді начальника Хмельницького прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини Південно-Західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті згідно наказу Міністерства аграрної політики Південно-Західної регіональної служби держветконтролю на державному кордоні і транспорті №16-к від 20.02.2002 (а.с.58)

Відповідно до ч.1 ст 45 Закону України «Про запобігання корупції», як особа, що підпадає під дію п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов»язаний був щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Верховною Радою України 23.03.2017 року прийнято Закон

№1975- V111 «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», який набрав чинності 30.03.2017року.

Відповідно до Закону України №1975-V111 «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» розділ 13 «Прикінцеві положення Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 5-1, згідно з яким продовжено до 01.05.2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше. Тобто, ОСОБА_2 був зобов»язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016рік до 01.05.2017року.

Однак, як видно з даних Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 подав декларацію за 2016рік лише 4.05.2017року, тобто несвоєчасно.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 виключно з поважних причин несвоєчасно подав декларацію.

Ухвалюючи своє рішення, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП, полягає в порушенні вимог фінансового контролю, яке полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як видно з матеріалів провадження ще 13 березня 2017року начальникам структурних підрозділів (в тому числі і ОСОБА_2.) заступником начальника Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів було надіслано лист-роз»яснення з приводу порядку подання та заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з роз»ясненням кінцевого терміну подання декларації - до 00год.00хв. 1 квітня 2017року(а.с.75-78).

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив такі обставини та визнав, що не вчиняв жодних дій, спрямованих на подання такої декларації на той час, вказував, що після того, як законом було продовжено термін для подання декларацій він лише 25 квітня 2017року отримав особистий ключ, до того часу навіть не з»ясовував даних щодо всього майнового стану, вказуючи на відсутність будь-яких перешкод вчинення таких дій завчасно.

Про ті обставини, що про порядок складання, подання відповідної декларації, а також наслідки несвоєчасного вчинення таких дій

ОСОБА_2 був повідомлений, свідчить також наказ начальника Південно-Західної регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті від 29.12.2016року №68 «Про затвердження плану заходів, спрямованих на запобігання та протидію корупції, на 2017рік» (а.с.69-78), п.16 яких на керівників структурних підрозділів (яким і є ОСОБА_2.) покладено навіть обов»язок контролювати своєчасне подання відповідними працівниками регіональної служби декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016рік, з визначенням строку виконання - ще до 1 квітня 2017року, що також визнав в апеляційному суді ОСОБА_2

Як свідчать зібрані та досліджені апеляційним судом докази, незважаючи на те, що фактично з грудня 2016року ОСОБА_2 було достовірно відомо про передбачений законом обов»язок подавати щорічну декларацію, та, принаймні, з середини березня 2017року, йому було детально доведено до відома порядок та процедуру подання такої декларації, ОСОБА_2 не вживав жодних заходів для подання такої декларації, за відсутності будь-яких об»єктивних перешкод в цьому, аж до 25 квітня 2017року, коли він отримав особистий ключ та посилений сертифікат відкритого ключа електронного цифрового підпису.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_2 щодо наявних об»єктивних поважних причин пропуску ним встановленого строку на подання відповідної декларації. 26 та 27 квітня 2017року, які були робочими днями, ОСОБА_2 фактично не вживав заходів, спрямованих на вчинення дій, пов»язаних з вчасним поданням декларації, а його твердження в апеляційному суді про те, що в нього не було всієї сукупності даних щодо майнового стану, та що комп»ютер на роботі використовувався багатьма працівниками для подання ними декларації та в робочих цілях, в зв»язку з чим доступ до ком»ютера був обмежений, вказують на його намагання уникнути настання відповідальності за вчинене, позаяк не дають суду підстав вважати такі причини поважними причинами для несвоєчасного подання декларації. Обов»язок осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоуправління, своєчасно подавати відповідну декларацію, передбачений законом, тому ОСОБА_2 був зобов»язаний завчасно отримати відповідний електронний ключ для доступу, зібрати дані щодо майнового стану, про що йому було відомо. Доводи ОСОБА_2 щодо стану його здоров»я, який в цей час перешкоджав йому подати декларацію, не дають апеляційному суду підстав для інакшого висновку, зважаючи, що згідно довідки лікаря йому було рекомендоване амбулаторне лікування хвороби очей лише з 28 квітня по 5 травня 2017року. При цьому апеляційний суд враховує, що така хвороба не перешкоджала йому подати декларацію 4 травня 2017року, коли згідно довідки лікаря він продовжував хворіти, та в період часу, зазначений в довідці лікаря, він в цей час продовжував виконувати свої безпосередні посадові обов»язки, що підтверджується довідкою з місця роботи, не оспорюється

ОСОБА_2 Об»єктивних доказів в підтвердження доводів

ОСОБА_2 щодо технічної неможливості входу в веб-сайт, зокрема, 26 та 27 квітня 2017року матеріали справи не містять.

Також згідно листа №93-05/18869/17 від 12.06.2017року Національного агентства з питань запобігання корупції в період з 24.03.2017 по 28.03.2017року з метою створення належних умов для суб»єктів декларування адміністратором Реєстру ДП УСС спільно з державною службою спеціального зв»язку та захисту інформації України здійснювались заходи з оптимізації та переконфігурування обчислювальних ресурсів, що потребувало декількох зупинок та перезапусків окремих компонентів та ІЧТС Реєстр в цілому(а.с.36-37).

Вказані дії ОСОБА_2 свідчать про те, що він усвідомлював, що ним в передбачений законом строк не подана декларація, передбачав наслідки таких його дій та свідомо припускав настання таких наслідків. Посилання апелянта на велику завантаженість робочого комп»ютера, з

якого він подавав декларацію, та що останні дні, встановлені для подання декларації, були вихідними днями, а робочий кабінет був зачинений, що в нього не було всієї сукупності даних про майновий стан, не можуть вважатись поважною причиною, яка не дозволяла йому в передбачений законом строк подати таку декларацію до Єдиного державного реєстру, зважаючи, що ОСОБА_2 не оспорював можливості отримати ключ та потрапити до кабінету і в вихідний день, а також завчасно зібрати всі дані щодо майнового стану.

Зібрані та досліджені апеляційним судом докази свідчать, що

ОСОБА_2 був обізнаний про передбачений законом обов»язок та порядок подання декларації в строк до 1 травня 2017року, усвідомлював те, що несвоєчасне подання декларації суперечить вимогам чинного законодавства, декларацію подав лише 4 травня 2017 року. Доводи ОСОБА_2 про те, що він не мав умислу не подати своєчасно електронну декларацію і пропустив встановлений строк через несприятливий збіг обставин, є неспроможними.

Разом з тим доводи прокурора про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП, не ґрунтуються на законі, а апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з приписами ч.ч.2, 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів України підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов»язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як видно з матеріалів справи, інформація про несвоєчасне подання ОСОБА_2 декларації була відома правоохоронному органу 4 травня 2017року (а.с.8).

Таким чином, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП могло відбутись не пізніше 4 серпня 2017року, згідно протоколу розподілу судової справи справа була передана судді - доповідачу апеляційного суду 7 серпня 2017року.

За таких обставин постанова суду першої інстанції щодо

ОСОБА_2 підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови, провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283,284,294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2017року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, провадження в справі закрити в зв»язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар