Провадження 3-5881/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Агафонов С.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 0659562 від 24.07.2017 року, ОСОБА_1 24.07.2017 року о 22.07 год., знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 на неодноразову вимогу працівників поліції припинити чинити правопорушення, не реагував, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, висловлювався брутальною лайкою, відштовхнув інспектора УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2, гучну музику не вимикав. Дії , ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді вини не визнав. Судді повідомив, що близько 22.00 год. 24.07.2017 року в двері постукали працівники поліції, не запитуючи дозволу, зайшли до будинку та вимагали вимкнути музику, оскільки вона була гучною та порушувала громадський порядок. Вказану вимогу працівників поліції було виконано відразу дружиною ОСОБА_1, проте незрозумілих для нього причин його було примусово затримано працівниками поліції.

В судовому засіданні була присутня свідок ОСОБА_3, яка пояснила, що працівники поліції зайшли на подвір'я та стукали в двері, які їм було відчинено. Після чого вони попросили вимкнути музику або зробити тихіше. Дану вимогу працівників поліції було виконано в повному обсягу, а саме: вимкнено музику, але з невідомих причин ОСОБА_1 було примусово затримано.

Суддя, вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності та свідка, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновків, що мотивує наступним чином

Диспозиція ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає, що адміністративна відповідальність за даною нормою настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відмова від припинення його чинити, що спростовує факт законності вимоги працівника поліції та наявності правопорушення.

Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується, ОСОБА_1 зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції норми ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складання його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

Разом з тим, випадки, в яких може проводитися адміністративне затримання, визначені в ч. 2 ст. 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виходячи із змісту протоколу серії АА № 161717, підставою адміністративного затримання було складання адміністративних матеріалів та встановлення особи.

При цьому, в матеріалах справи не міститься протокол про адміністративне правопорушення, яке є підставою для адміністративного затримання в сенсі норми п.1 ч.2 ст. 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, поліцейські не мали права відповідно до Закону застосовувати до ОСОБА_1 адміністративне затримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною

Виходячи з цього, оскільки склад зазначеного в протоколі та, відповідно, інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дана особа не може бути піддана адміністративному стягненню за цією статтею.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 185, 247, 252, 260, 283, 284Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП - закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Агафонов С.А.