АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/791/528/17 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду Лой В.О. 30 липня 2017 о 21 год. 10 хв., керував транспортним засобом «Mazda» д/н НОМЕР_1 по вул. Дорофеєва,38 в м. Херсоні з ознаками алкогольного спяніння, а саме: порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» (далі Правила), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме суд першої інстанції належним чином не повідомив його про розгляд справи, а тому він був позбавлений можливості скористатися своїм правом на захист.

Апелянт зазначає, що він не перебував в стані алкогольного спяніння. Відмову від проходження огляду на стан спяніння пояснює тим, що на той час він перебував в стані сильного душевного хвилювання, погано керував своїми діями та не був здатним на усвідомлення ситуації, оскільки незадовго до того, як його зупини працівники поліції, він майже став учасником ДТП. Після такого випадку, здійснюючи рух по вул. Дорофеєва та розуміючи, що в такому стані подальше керування є небезпечним, він почав зупинятися та побачив позаду проблискові маяки машини поліції, яка його зупинила. Зазначені факти могли підтвердити свідки, однак працівники поліції незаконно відмовили у залученні показань таких свідків під час складання протоколу.

Таким чином, суд першої інстанції не визнав зазначену ним обставину, а саме вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, як таку, що помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення, що передбачено п.3 ч.1 ст.34 КУпАП.

Крім того, апелянт зазначає, що в даній справі, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №191955 від 30 липня 2017 року ОСОБА_2 30 липня 2017 року о 21год 10 хв керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2 по вул. Дорофеєва, 38 в м. Херсоні, під час повороту праворуч не ввімкнув показник повороту, під час перевірки не виконав вимогу інспекторів про зупинку, під час спілкування виявлено ознаки алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил (а.с.3). Протокол підписаний ОСОБА_2 без будь-яких зауважень та заперечень до нього.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до яких ОСОБА_2, на місці зупинки транспортного засобу, перебував з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів та мови. Від продуття алкотестеру «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан спяніння в найближчому лікарняному закладі в установленому законом порядку відмовився (а.с.5). При цьому необхідно зазначити, що письмові пояснення вказаних свідків узгоджуються з іншими доказами у справі, а відтак і були обґрунтовано враховані судом першої інстанції при постановленні рішення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 пояснила, що є дружиною ОСОБА_2 Їхала з ним з Гідропарку, на дорогу вибіг чоловік і вони ледь уникнули зіткнення. ЇЇ чоловік був в стресовому стані і вона пішла в аптеку. Коли повернулася з аптеки відносно нього вже було складено протокол. Алкоголю він не вживав.

Як вбачається з письмового пояснення ОСОБА_3 30 липня 2017 року біля 20 год. 45 хв., перебуваючи в на подвірї будинку по вул. Дорофеєва в м. Херсоні, він побачив як швидко промчався автомобіль «Mazda CX-7», котрий ледве не збив дітей. І після того як водія затримала поліція, він знаходився явно не тверезому стані (а.с.4).

Фактично апелянт не оскаржує постанову в частині встановлених судом обставин справи щодо його відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану спяніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Посилання апелянта на не перебування його на момент складання протоколу у стані алкогольного спяніння є безпідставними. Так, в даному випадку не є вирішальним, чи перебував ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння, оскільки він притягнутий до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду.

Неспроможними є і твердження апелянта щодо неврахування судом при обранні міри відповідальності обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачені п.3 ч.1 ст.34 КУпАП, а саме вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження таких обставин. Не надані вони і суду апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення відповідає його меті, що визначено ст.25 КУпАП, та накладено відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є абсолютно визначеною, оскільки санкцією цієї статті чітко і однозначно визначено вид та розмір стягнень.

Не можуть бути підставами для зміни або скасування постанови судді і посилання апелянта на порушення судом вимог чинного законодавства щодо неналежного повідомлення його про дату і місце розгляду справи, оскільки його неявка в судове засідання не перешкоджала розгляду справи, як те регламентовано приписами ст. 268 КУпАП, з якими він також був ознайомлений, виходячи зі змісту протоколу (а.с.3). Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Суд першої інстанції вирішив справу з урахуванням строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 277 КУпАП, за достатності тих доказів, які містяться в її матеріалах, оскільки вони узгоджуються між собою та спростовують позицію ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які були б підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко